Номер провадження: 33/813/544/26
Номер справи місцевого суду: 522/23092/25 
Головуючий у першій інстанції Кривохижа Ю. А. 
Доповідач Комлева О. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.06.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді - Комлевої О.С.,
за участю секретаря судового засідання Губаря Д.В.,
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 ,
захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – адвоката Миронюк Марини Павлівни,
потерпілої – ОСОБА_2 ,
потерпілої – Петрашко Ганни Володимирівни,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 05 грудня 2025 року,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст оскаржуваної постанови суду першої інстанції.
ПостановоюПриморського районного суду м. Одеси від 05.12.2025 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді громадських робіт на строк 40 (сорок) годин. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
Не погоджуючись із вказаною постановою Приморського районного суду м. Одеси від 05.12.2025 року, адвокатом Поповим Р.М., захисником особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати та провадження по справі закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення, справу розглядати за його відсутності. 
В обґрунтування апеляційної скарги захисником особа, яка притягується до адміністративної відповідальності зазначається, що протокол не містить інформації про свідків, хоча в матеріалах справи наявні свідчення п`яти осіб, які вказують вчинення правопорушення іншою особою, а долучений до протоколу відеозапис не містить жодної доказової інформації. При цьому, зауважено, що в матеріалах справи відсутні будь-які фото, відео чи інші докази на підтвердження пошкодження транспортних засобів. 
Апеляційна скарга також мотивована наявністю суперечностей між письмовими поясненнями потерпілої, згідно яких остання повідомила, що особисто не бачила ОСОБА_1 , яка могла б вчинити хуліганські дії, натомість в оскаржуваній постанові судом першої інстанції зазначено, що потерпіла в судовому засіданні повідомила, що особисто бачила як ОСОБА_1 здійснила пошкодження автомобілів, з огляду на що надані потерпілою пояснення також не є належним доказом.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 та її захисника – адвоката Миронюк М.П., потерпілих – ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.
У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
За положеннями ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно положень ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).
Приймаючи оскаржувану постанову щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ст. 173 КУпАП, суд першої інстанції виходив із того, що вина останньої в повній мірі підтверджується наявними матеріалами справи в своїй сукупності. 
Однак висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваній постанові, вищенаведеним вимогами КУпАП не відповідають, з огляду на наступне.
За положеннями ст. 173 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 462348 ОСОБА_1 22.09.2025 року близько 02 год 50 хв в м. Одеса по вул. Розумовського, 22 у дворі будинку пошкодила автомобіль марки «Audi», д.н.з. НОМЕР_1 , та автомобіль марки «Toyota Corolla», д.н.з. НОМЕР_2 , чим вчинила хуліганські дії за що відповідальність передбачена ст. 173 КУпАП.
На підтвердження наведених в протоколі обставин подій, до матеріалів справи долучено протоколи про прийняття заяв потерпілих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про вчинення правопорушення, згідно яких ОСОБА_4 , будучи в алкогольному сп`янінні, пошкодила транспортні засоби «Audi», д.н.з. НОМЕР_1 , та «Toyota Corolla», д.н.з. НОМЕР_2 , долучивши при цьому відеозапис подій, що відбувалися в день складення протоколу (а.с. 1-2, 6-7).
В подальшому, потерпілими ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надані пояснення. З яких вбачається, що окрім ОСОБА_5 , пошкодження автівок також здійснювалосб ОСОБА_6 (а.с. 3, 10). 
При цьому відомостей щодо складення відносно ОСОБА_5 відповідного протоколу за вищезазначені дії в матеріалах справи також не міститься.
З долученого до матеріалів справи відеозапису подій в свою чергу, на які також містяться посилання в оскаржуваній постанові, вбачається фіксування знаходження ОСОБА_1 в темну пору доби біля транспортного засобу (номер та модель транспортного засобу не фіксується) з іншою особою, однак фіксування вчинення ОСОБА_7 будь-яких дій, зазначених в протоколі та вчинення яких інкримінується останній, з даного відео не вбачається. 
Письмові пояснення наявні в матеріалах справи, складенні потерпілими – ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , долучені до матеріалів справи, спростовуються в свою чергу наданими останніми поясненнями безпосередньо в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції під запис, згідно яких пояснили, що не бачили як безпосередньо ОСОБА_1 вчинялися дії зазначені в протоколі, а саме щодо пошкодження транспортних засобів. 
При цьому, ОСОБА_3 також повідомила, що транспортного засобу не має, «Toyota Corolla», д.н.з. НОМЕР_2 , належить її чоловіку, проте останній із відповідною заявою щодо вчинення правопорушення не звертався.
В судовому засіданні також був допитаний свідок ОСОБА_8 , який здійснював відеозапис, залучений до матеріалів справи (а.с. 9). Свідок ОСОБА_9 пояснив, що особисто бачив, що ОСОБА_10 стояла біля автомобілю, однак він не бачив, що б вона його пошкоджувала.
Відповідно, з огляду на викладене, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити щодо наявності суперечностей в наявних наданих працівниками поліції доказах на підтвердження вчинення правопорушення передбаченого ст. 173 КУпАП.
Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
З огляду на вищевикладені обставини справи в своїй сукупності, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що «сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. The United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».
Крім того, у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява №36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).
У рішенні ЄСПЛ від 2.07.2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705\12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву».
У справі «Barbera, Messeguand Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи. 
Натомість, наявні матеріали справи в свою чергу не містять належних та обґрунтованих доказів у своїй сукупності, які б «поза розумним сумнівом» підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173 КУпАП, що помилково не враховано судом першої інстанції під час розгляду справи по суті.
Положеннями ст. 255 КУпАП в свою чергу визначено, що саме на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення покладається обов`язок щодо збирання доказів. 
За положеннями ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
З підстав викладеного, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити про помилкові висновки суду першої інстанції викладених в оскаржуваній постанові щодо підтвердження в даному випадку наявними матеріалами справи факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173 КУпАП, з огляду на що оскаржувана постанова підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 251, 280, 283, 294 КУпАП України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 05 грудня 2025 року – скасувати.
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови складений 07 липня 2026 року.

Суддя О.С. Комлева