ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2026 року 
м. Київ
справа № 240/17758/25
адміністративне провадження № К/990/10524/26 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Чиркіна С.М. та Шарапи В.М., розглянувши в письмовому провадженні у касаційному порядку адміністративну справу 
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області 
про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,
за касаційною скаргою ОСОБА_1 
на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2025 року (прийняту суддею Горовенко А.В.) та
постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2026 року (ухвалену у складі колегії: судді-доповідача Шидловського В.Б., суддів Сапальової Т.В. та Капустинського М.М.),

УСТАНОВИВ:

Короткий виклад обставин та судових рішень у справі

1. У липні 2025 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач, скаржник) звернувся до адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплаті пенсії з 01 лютого 2023 року відповідно до статей 51, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року №2262-XII (далі - Закон №2262-XII) на підставі наданої ІНФОРМАЦІЯ_1 довідки про грошове забезпечення від 03 грудня 2024 року б/н для перерахунку пенсії з урахуванням оновленого грошового забезпечення станом на 01 січня 2023 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити з 01 лютого 2023 року перерахунок та з 20 травня 2025 року доплату та подальшу виплату пенсії з 01 лютого 2023 року відповідно до статей 51, 63 Закону №2262-XII, обчисливши розмір пенсії на підставі наданої ІНФОРМАЦІЯ_1 довідки про грошове забезпечення від 03 грудня 2024 року б/н для перерахунку пенсії з урахуванням розміру грошового забезпечення, визначеного станом на 01 січня 2023 року.

2. Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2025 року, залишеною без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2026 року, позов в частині вимог про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії за період з 01 лютого 2023 року по 08 січня 2025 року залишено без розгляду.

3. Залишаючи позов в частині вимог без розгляду, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що оскільки пенсія є щомісячним періодичним платежем, позивач мав об`єктивну можливість знати про розмір своїх пенсійних виплат, тому його тривала пасивна поведінка свідчить про відсутність поважних причин для пропуску процесуального строку.

4. Крім того, суди вважали, що положення статті 51 Закону №2262-XII щодо безстрокового захисту права на належний розмір пенсії не підлягають застосуванню до правовідносин у цій справі, оскільки спірні суми не були попередньо нараховані Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь позивача.

Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги

5. Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Дубок Сергій Миколайович, звернувся з касаційною скаргою до Верховного Суду.

6. На обґрунтування касаційної скарги скаржник зазначає, що суди першої та апеляційної інстанцій, ухвалюючи рішення про залишення позову в частині позовних вимог без розгляду, неправильно застосували положення статей 51, 55 Закону №2262-XII та порушили положення статей 122, 123 КАС України.

7. На думку скаржника, до моменту отримання належної довідки від уповноваженого органу (у цій справі від ІНФОРМАЦІЯ_2 ) у Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області не виникало обов`язку щодо перерахунку пенсії, а у позивача - об`єктивної можливості дізнатися про порушення свого права. Оскільки оновлена довідка від 03 грудня 2024 року №ХЗ74362 була виготовлена на виконання рішення суду від 28 листопада 2024 року у справі №240/4761/24, позивач не міг пропустити строк звернення до суду, що обраховується з 01 лютого 2023 року.

8. Відповідно до частини другої статті 55 Закону №2262-ХІІ нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком. Оскільки несвоєчасний перерахунок стався через дії державних органів, обмеження права на перерахунок будь-яким строком є неприпустимим.

9. Позовні вимоги щодо виплати перерахованої пенсії заявлені з 20 травня 2025 року, що відповідає встановленому шестимісячному строку звернення до суду, оскільки про порушення права йому стало відомо лише після отримання відмови від Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у червні 2025 року.

10. Касаційна скарга також обґрунтована необхідністю врахування висновків, викладених у:

- постанові Верховного Суду від 08 жовтня 2024 року у справі №580/10781/23, у якій зазначено, що до моменту отримання належної довідки у пенсійного органу не виникає обов`язку з перерахунку пенсії, а обмеження такого права будь-яким строком через ненадання довідки державним органом є неприпустимим згідно з частиною третьою статті 51 Закону №2262-ХІІ.

- постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 грудня 2020 року у справі №510/1286/16-а, у якій зазначено, що норми статті 87 Закону №1788-ХІІ, статті 46 Закону №1058-ІV і статей 51, 55 Закону №2262-ХІІ (щодо необмеження будь-яким строком невиплаченої пенсіонерові суми пенсії) підлягають застосуванню у справах за позовами про оскарження бездіяльності, дій та/або рішень суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку пенсійних виплат виключно за наявності таких умов: 1) ці суми мають бути нараховані пенсійним органом; 2) ці суми мають бути не виплаченими саме з вини держави в особі пенсійного органу.

11. У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить Верховний Суд скасувати ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2025 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2026 року, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Процесуальні дії у справі та клопотання учасників справи

12. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 березня 2026 року, визначено склад колегії суддів Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав: суддя-доповідач Берназюк Я.О., судді Чиркін С.М. та Шарапа В.М.

13. Ухвалою Верховного Суду від 13 травня 2026 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2025 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2026 року, а також витребувано матеріали справи №240/17758/25.

14. Електронну копію ухвали Верховного Суду доставлено в електронний кабінет адвоката Дубка С.М. через підсистему Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи «Електронний суд» 13 травня 2026 року о 21:35, що підтверджується довідкою Верховного Суду про доставку електронного документа.

15. Електронну копію ухвали Верховного Суду доставлено в електронний кабінет Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області через підсистему Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи «Електронний суд» 13 травня 2026 року о 21:20, що підтверджується довідкою Верховного Суду про доставку електронного документа.

16. Матеріали адміністративної справи №240/17758/25 надійшли на адресу Верховного Суду 25 травня 2026 року.

17. Ухвалою Верховного Суду від 17 червня 2026 року призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження за наявними матеріалами, без повідомлення та виклику учасників справи колегією у складі трьох суддів з 18 червня 2026 року.

18. При розгляді цієї справи в касаційному порядку, учасниками справи клопотань заявлено не було.

Позиція інших учасників справи

19. 18 травня 2026 року Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області звернулося до Суду з відзивом на касаційну скаргу.

20. Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області вважає касаційну скаргу ОСОБА_1 безпідставною, оскільки позовні вимоги про перерахунок пенсії за період з 01 лютого 2023 року по 08 січня 2025 року заявлені поза межами встановленого законом шестимісячного строку. Оскільки пенсія є щомісячним платежем, її розмір був відомий позивачу, проте він не надав жодних доказів наявності поважних та об`єктивних причин для такого тривалого зволікання із зверненням до суду. З огляду на правові позиції Верховного Суду у справах №240/12017/19 та №560/12997/24, пасивна поведінка скаржника не є підставою для поновлення строків, тому висновки судів першої та апеляційної інстанцій про залишення частини позовних вимог без розгляду, є законними і обґрунтованими.

21. У відзиві на касаційну скаргу Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області просить Верховний Суд касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2025 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2026 року залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій 

22. Суди попередніх інстанцій на підставі наявних у матеріалах справи доказів встановили, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує пенсію відповідно до Закону №2262-XII.

23. Рішенням від 06 вересня 2023 року у справі №240/12308/23 Житомирський окружний адміністративний суд зобов`язав ІНФОРМАЦІЯ_1 підготувати та надати Головному управлінню Пенсійного фонду України в Житомирській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01 січня 2023 року відповідно до вимог статей 43, 63 Закону №2262-ХІІ для здійснення перерахунку пенсії за формою, що передбачена додатком 2 до Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року №45 (далі - Порядок №45), визначивши розміри посадового окладу та окладу за військовим званням відповідно до первинної редакції постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704 (далі - постанова КМУ №704) шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2023 року, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» від 03 листопада 2022 року №2710-IX (далі - Закон №2710-IX), на відповідний тарифний коефіцієнт з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри усіх основних, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премії за аналогічною посадою, яку займав позивач на час звільнення зі служби, для здійснення перерахунку пенсії.

24. На виконання зазначеного судового рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 склав та направив до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області довідку від 01 листопада 2023 року №ХЗ74362 про розмір грошового забезпечення позивача станом на 01 січня 2023 року, в якій зазначив посадовий оклад 7940,00 грн; надбавку за військове звання 2040,00 грн; надбавку за вислугу років (50%) 4990,00 грн; надбавку за особливості проходження військової служби (1%) 149,70 грн; надбавку за таємність (15%) - 1191,00 грн, премія (10%) 794,00 грн.

25. Вважаючи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 неправомірно зазначив у довідці про розмір грошового забезпечення відомості про розміри надбавки за особливості проходження служби (1% від посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років) та премії (10% від посадового окладу), оскільки це, на думку позивача, суперечить положенням постанови КМУ №704, Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міністерства оборони України 07 червня 2018 року №260 (далі - Порядок №260), звернувся з позовом до суду.

26. Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2024 року у справі №240/4761/24 визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо зменшення ОСОБА_1 в довідці від 01 листопада 2023 року №Х374362 про розмір грошового забезпечення станом на 01 січня 2023 року надбавки за особливості проходження служби з 65% до 1% та премії з 140% до 10% та зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01 січня 2023 року, відповідно до вимог статей 43, 63 Закону №2262-ХІІ, статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ (далі - Закон №2011-ХІІ), постанови КМУ №704 із зазначенням відомостей про розміри посадового окладу, окладу за військове звання, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 14 до постанови КМУ №704, також про розмір процентної надбавки за вислугу років, про розміри всіх щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) із зазначенням надбавки за особливості проходження служби у розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років та премії - 140% посадового окладу, для здійснення обчислення та перерахунку основного розміру пенсії.

27. ІНФОРМАЦІЯ_1 на виконання рішення суду виготовив та направив до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області оновлену довідку від 03 грудня 2024 року №ХЗ74362 про розмір грошового забезпечення позивача станом на 01 січня 2023 року для здійснення перерахунку пенсії.

28. Листом від 02 червня 2025 року Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області відмовило позивачу у перерахунку пенсії на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення за аналогічною посадою, зазначивши про відсутність законодавчих підстав для здійснення такого перерахунку.

29. Вважаючи вказані дії відповідача протиправними, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка висновків судів першої та апеляційної інстанцій і доводів учасників справи

30. Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів зазначає таке.

31. Згідно з положенням абзацу другого частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

32. Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

33. Крім того, положення статті 2 та частини четвертої статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме - бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

34. Зазначеним вимогам процесуального закону ухвала Житомирського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2025 року та постанова Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2026 року не відповідають, а викладені у касаційній скарзі доводи скаржника є обґрунтованими з огляду на таке.

35. Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

36. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

37. Згідно зі статтею 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

38. Водночас суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

39. Стаття 3 Конституції України проголошує, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

40. Ця норма є об`єктивним продовженням задекларованого в статті 1 Конституції України її статусу як соціальної та правової держави.

41. Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

42. За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

43. Так, пенсійне забезпечення окремих категорій громадян регулюється спеціальними законами з урахуванням особливостей умов праці, характеру, складності і значущості виконуваної роботи, ступеня відповідальності, певних обмежень конституційних прав і свобод тощо.

44. Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію, визначає Закон №2262-XII.

45. У цьому контексті Суд також враховує майновий вимір права на пенсійне забезпечення. У практиці Європейського суду з прав людини за статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року сформовано підхід, за яким соціальна виплата, передбачена чинним законодавством, може становити майнове право або законне сподівання на його реалізацію, якщо особа відповідає визначеним законом умовам для її отримання. Такий підхід, зокрема, відображений у рішенні Європейського суду з прав людини від 26 червня 2014 року у справі «Суханов та Ільченко проти України» (Sukhanov and Ilchenko v. Ukraine, за заявами №68385/10 та №71378/10, пункти 31- 35, 51- 53).

46. Відповідно до статті 51 Закону №2262-XII при настанні обставин, які тягнуть за собою зміну розміру пенсій, призначених військовослужбовцям строкової служби та їх сім`ям, перерахунок цих пенсій провадиться відповідно до строків, встановлених частиною четвертою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

47. Перерахунок пенсій, призначених особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.

48. Перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

49. Статтею 55 Закону №2262-XII передбачено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але своєчасно не отримав з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більш як за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми недоотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

50. Нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

51. Водночас наведені положення статті 55 Закону №2262-XII регулюють виплату вже нарахованих, але своєчасно не отриманих сум пенсії. У цій справі визначальним є не механізм виплати нарахованих сум, а спеціальне правило частини третьої статті 51 Закону №2262-XII щодо строків перерахунку пенсії, не проведеного з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для такого перерахунку.

52. Згідно з частиною четвертою статті 63 Закону №2262-XII усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбачених цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

53. Ухвалюючи оскаржувані судові рішення про залишення позову ОСОБА_1 в частині вимог за період з 01 лютого 2023 року по 08 січня 2025 року без розгляду, суди попередніх інстанцій виходили з того, що позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду, встановлений статтею 122 КАС України, а неотримання оновленої довідки про грошове забезпечення не вказує на поважність підстав такого пропуску, оскільки про розмір своєї щомісячної пенсії позивач об`єктивно мав можливість дізнатися.

54. Звертаючись з касаційною скаргою, ОСОБА_1 зазначає, що обмеження будь-яким строком права на перерахунок пенсії, відповідно до частини третьої статті 51 Закону №2262-XII, є неприпустимим, оскільки такий перерахунок не було здійснено своєчасно з вини відповідних державних органів, а матеріальне право на перерахунок пенсії позивач пов`язує з 01 лютого 2023 року, однак підстави для звернення з цим позовом виникли після оформлення належної довідки від 03 грудня 2024 року №ХЗ74362 та подальшої відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 02 червня 2025 року здійснити перерахунок на її підставі.

55. Отже, предметом касаційного перегляду є перевірка дотримання позивачем строку звернення до суду, визначеного статтею 122 КАС України, та необхідності застосування процесуальних наслідків, передбачених статтею 123 КАС України, у зв`язку з заявленням позовних вимог за період з 01 лютого 2023 року по 08 січня 2025 року.

56. Оцінюючи доводи сторін щодо пропуску позивачем строку звернення до суду та необхідності застосування процесуальних наслідків, передбачених статтями 122, 123 КАС України, колегія суддів насамперед виходить із правової природи спірних правовідносин та моменту виникнення у відповідача обов`язку здійснити перерахунок пенсії.

57. Колегія суддів зазначає, що з набранням чинності Законом України «Про адміністративну процедуру» від 17 лютого 2022 року №2073-IX (далі - Закон №2073-IX) правові стандарти діяльності органів публічної адміністрації зазнали якісних змін. Процедура розгляду територіальним органом Пенсійного фонду України документів про перерахунок раніше призначеної пенсії за своєю суттю є адміністративним провадженням (пункт 4 частини першої статті 2 цього Закону), яке за наявності законодавчих підстав має орієнтуватися на забезпечення та захист прав особи. За приписами статті 4 та частини першої статті 6 Закону №2073-IX адміністративний орган зобов`язаний діяти на засадах законності, обґрунтованості, пропорційності та презумпції правомірності дій та вимог особи. Отже, негативне процедурне рішення відповідача (лист-відмова) має оцінюватися через призму цих імперативних принципів, що вимагає уникати надмірно формального застосування процесуальних строків у випадках, коли несвоєчасна реалізація права зумовлена діями або бездіяльністю державних органів.

58. Встановлено, що підставою для виникнення права позивача на перерахунок пенсії стало зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 01 січня 2023 року, що є обставиною, яка тягне за собою зміну розміру грошового забезпечення та, як наслідок, необхідність перерахунку призначеної пенсії.

59. Такий перерахунок не поставлений у залежність від звернення пенсіонера та має бути здійснений органами Пенсійного фонду України у силу прямої вказівки закону з моменту настання відповідної підстави (зростання розміру прожиткового мінімуму).

60. При цьому видача уповноваженим державним органом довідки про розмір грошового забезпечення не створює у особи нового права на перерахунок пенсії, а є лише документальним підтвердженням складових грошового забезпечення, які повинні враховуватися органом Пенсійного фонду України під час реалізації вже існуючого обов`язку з перерахунку пенсії, що виник у силу закону з моменту підвищення прожиткового мінімуму.

61. До моменту отримання належної довідки пенсійний орган не має необхідної документальної підстави для фактичного здійснення розрахунку пенсії; однак несвоєчасне надходження такої довідки з вини державного органу не може бути підставою для обмеження права пенсіонера на перерахунок з дати виникнення відповідного права.

62. Такий підхід узгоджується з елементами правовладдя, відображеними у Доповіді Європейської комісії «За демократію через право» (Венеційської комісії) «Мірило правовладдя», ухваленій на 106-му пленарному засіданні 11- 12 березня 2016 року (European Commission for Democracy through Law (Venice Commission), Rule of Law Checklist, CDL-AD(2016)007, 11- 12 March 2016). У пунктах 44, 53, 58, 60- 61 цього документа наголошено, що дії держави мають відповідати закону, державні органи зобов`язані ефективно впроваджувати закони, правові приписи мають бути передбачуваними у своїх наслідках, а публічна влада повинна діяти послідовно та з повагою до легітимних очікувань особи. Застосування цих підходів у цій справі означає, що несвоєчасне оформлення належної довідки уповноваженим державним органом не може погіршувати становище пенсіонера та обмежувати період реалізації права на перерахунок пенсії, яке виникло безпосередньо із закону.

63. Отримання позивачем зазначеної довідки було зумовлене невиконанням державними органами покладеного на них обов`язку щодо своєчасного здійснення перерахунку пенсії, у зв`язку з чим позивач був вимушений вчиняти додаткові дії (зокрема, звертатися з окремими позовами до суду), спрямовані на підтвердження складових грошового забезпечення у належному розмірі та захист свого порушеного права.

64. Отже, право позивача на підвищення пенсії виникло з 01 лютого 2023 року безпосередньо в силу закону, а невиконання Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області обов`язку з перерахунку пенсії з цього моменту свідчить про триваючу протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

65. За змістом частини третьої статті 51 Закону №2262-XII перерахунок пенсій у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення або у зв`язку із введенням нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження будь-яким строком.

66. Зазначена норма є спеціальною щодо загальних процесуальних правил, установлених статтями 122 та 123 КАС України, та спрямована на забезпечення ефективного захисту права особи на належне пенсійне забезпечення у випадках, коли держава або її органи не виконали покладений на них обов`язок щодо своєчасного здійснення перерахунку пенсії у зв`язку зі зростанням розміру прожиткового мінімуму.

67. Такий підхід повністю узгоджується із закріпленим у статті 10 Закону №2073-IX принципом добросовісності і розсудливості, складовою якого є захист легітимних очікувань особи. Громадянин має право розраховувати, що процедурні помилки одного уповноваженого органу під час оформлення довідки про грошове забезпечення не будуть використані іншим державним органом як підстава для обмеження права на перерахунок виплат процесуальними строками. У контексті принципів верховенства права та належного адміністрування, застосування судами першої та апеляційної інстанцій загального шестимісячного строку до триваючих соціальних правовідносин є проявом надмірного формалізму, який нівелює сутність гарантованого законом матеріального права.

68. Колегія суддів зазначає, що зволікання органу, уповноваженого на видачу довідок про складові грошового забезпечення, що враховуються для перерахунку пенсії з підготовкою та направленням відповідної довідки для перерахунку пенсії впливає на соціальне право позивача на отримання пенсії у належному розмірі, що дає підстави для висновку, що своєчасний перерахунок пенсії в цьому випадку не був здійснений з вини державного органу, який видає довідки для перерахунку пенсії. 

69. Крім того, як констатував Верховний Суд у постанові від 08 жовтня 2024 року у справі №580/10781/23, обмеження права пенсіонера, який отримує пенсію відповідно до Закону №2262-ХІІ, на перерахунок належної йому пенсії, який проведено несвоєчасно через ненадання довідки про розмір грошового забезпечення відповідним державним органом, будь-яким строком є неприпустимим з огляду на приписи частини третьої статті 51 Закону №2262-ХІІ.

70. Такий висновок узгоджується з принципом належного врядування, сформованим у практиці Європейського суду з прав людини. Зокрема, у рішенні від 20 жовтня 2011 року у справі «Рисовський проти України» (Rysovskyy v. Ukraine, заява №29979/04, пункти 70- 71) Європейський суд з прав людини зазначив, що державні органи у питаннях, які зачіпають майнові права особи, повинні діяти вчасно, належно та якомога послідовніше; на державні органи покладається обов`язок запровадити внутрішні процедури, які мінімізують ризик помилок і сприяють юридичній визначеності; ризик помилки державного органу має покладатися на саму державу, а не на особу, якої така помилка стосується. Застосування цього підходу у спірних правовідносинах означає, що несвоєчасне оформлення належної довідки уповноваженим органом та подальша відмова пенсійного органу здійснити перерахунок на її підставі не можуть бути підставою для обмеження періоду перерахунку пенсії загальним процесуальним строком звернення до суду.

71. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2024 року у зразковій справі №380/19324/23, у якій зазначено, що перерахунок пенсії, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або органів, уповноважених видавати довідки про розмір грошового забезпечення, здійснюється без обмеження строком, а застосування процесуальних строків звернення до суду у таких спорах є неприйнятним.

72. При цьому Велика Палата Верховного Суду у цій справі чітко розмежувала:

- спори щодо призначення або обчислення пенсії, у яких підлягають застосуванню загальні процесуальні строки, та
- спори щодо невиконання державою обов`язку з перерахунку пенсії, коли право особи вже існує, але не реалізоване з вини суб`єкта владних повноважень.

73. У справах щодо невиконання державою обов`язку з перерахунку пенсії, звернення особи до суду є способом відновлення порушеного триваючого права, а не оскарженням разового управлінського рішення, що виключає можливість застосування шестимісячного строку, передбаченого статтею 122 КАС України.

74. З огляду на викладене, колегія суддів доходить висновку, що застосування процесуальних строків звернення до суду у спорах щодо перерахунку пенсії у зв`язку зі зміною складових грошового забезпечення відповідних категорій осіб, зокрема внаслідок збільшення прожиткового мінімуму, суперечило б прямій нормі частини третьої статті 51 Закону №2262-XII.

75. Оцінюючи доводи Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, колегія суддів також зазначає, що у цій справі відсутні підстави для застосування правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі №240/12017/19 та від 08 жовтня 2025 року у справі №560/12997/24, оскільки вони стосуються інших фактичних обставин.

76. Зокрема, у справі №240/12017/19 предметом судового розгляду було оскарження відмови органу Пенсійного фонду у проведенні перерахунку пенсії за минулий період (2014 рік) відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року №796-XII, при цьому Верховний Суд виходив із того, що перерахунок пенсії у межах солідарної пенсійної системи здійснюється за заявою особи, а позивач, отримуючи пенсію у відповідному розмірі протягом тривалого часу, повинен був знати про складові та розмір своєї пенсії, що зумовило застосування загального шестимісячного строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 КАС України.

77. Крім того, у справі №560/12997/24 предметом касаційного перегляду був правовий аналіз поведінки позивача, яка тривалий час не зверталася за захистом свого права, що призвело до застосування судом загальних обмежувальних процесуальних строків. Проте, правові висновки, викладені у зазначеному рішенні, не можуть слугувати універсальним правовим підходом для застосування у правовідносинах, у яких право особи на автоматичний перерахунок у зв`язку зі зростанням розміру прожиткового мінімуму є безумовним, триваючим і забезпеченим спеціальними приписами частини третьої статті 51 Закону №2262-XII.

78. Натомість у справі, що розглядається, спірні правовідносини регулюються Законом №2262-XII, який містить спеціальне правове регулювання, зокрема частину третю статті 51, що прямо передбачає у випадку зміни складових грошового забезпечення, зокрема у зв`язку зі збільшенням прожиткового мінімуму, обов`язок держави здійснити перерахунок пенсії з моменту виникнення відповідних законодавчих підстав незалежно від звернення пенсіонера. Такий обов`язок має імперативний характер і, у разі його невиконання з вини органів Пенсійного фонду України або державних органів, які видають довідки, виключає можливість обмеження реалізації права на перерахунок пенсії процесуальними строками звернення до суду.

79. Крім того, на відміну від обставин у справі №560/12997/24, у цій справі позивач послідовно ініціював судовий захист для отримання належної довідки, а спірна відмова відповідача від 02 червня 2025 року настала вже після оформлення оновленої довідки від 03 грудня 2024 року на виконання судового рішення у справі №240/4761/24.

80. Вирішальним для цієї справи є те, що позивач не обмежився пасивним очікуванням перерахунку, а вжив усіх заходів для відновлення своїх прав. Зокрема, він оскаржив склад грошового забезпечення в первинній довідці (справа №240/4761/24). Цей спір виник не через зволікання позивача, а внаслідок відмови пенсійного органу від 02 червня 2025 року, яку було прийнято вже після видачі нової довідки №ХЗ74362 від 03 грудня 2024 року.

81. Отже, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли помилкового висновку про наявність підстав для застосування наслідків, передбачених статтею 123 КАС України, та безпідставно залишили частину позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії за період з 01 лютого 2023 року по 08 січня 2025 року без розгляду. Доводи касаційної скарги позивача у цій частині є обґрунтованими, спростовують висновки судів попередніх інстанцій та узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, висловленою, зокрема, у постановах від 03 лютого 2026 року у справі №560/17663/24 та від 08 жовтня 2024 року у справі №580/10781/23.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

82. Відповідно до частини першої статті 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

83. За таких обставин ухвала Житомирського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2025 року та постанова Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2026 року підлягають скасуванню, а справа №240/17758/25 направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 345, 353, 355, 356 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2025 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2026 року у справі №240/17758/25 скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Я.О. Берназюк

Судді С.М. Чиркін

В.М. Шарапа