ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/1049/26	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №708/1309/25 Категорія: 304090200 	Попельнюх А. О. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Новіков О.  М. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2026 року м. Черкаси 

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів: Новікова О.М., Василенко Л.І., Фетісової Т.Л., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Хаткового Андрія Вікторовича на рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 25 лютого 2026 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
в с т а н о в и в :

У листопаді 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» (далі ТОВ «Коллект центр») звернулося до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 30 вересня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 був укладений договір № 3157596. Укладеним договором сторони узгодили усі його істотні умови, зокрема загальний розмір кредиту становить 8 000,00 грн, проценти за користування кредитом 6 000,00 грн, які нараховуються за ставкою 2,50 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування ним. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,0 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування ним. Також визначена можливість збільшення строку кредитування шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням усіх пролонгацій). Таке збільшення строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватися кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів.
На виконання умов укладеного договору ОСОБА_1 були перераховані грошові кошти у розмірі 8 000,00 грн.
13 січня 2022 року був укладений договір № 13-01/2022-79, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором № 3157596 від 30 вересня 2021 року, укладеному між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 .
У подальшому, ТОВ «Вердикт капітал» відступило право вимоги до позичальників ТОВ «Коллект центр» відповідно до укладеного договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року, в тому числі за договором № 3157596 від 30 вересня 2021 року, укладеному між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 .
Позикодавець зі своєї сторони належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами договору. Станом на день подачі позову строк повернення грошових коштів за договором наступив, але відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує.
Керуючись такими доводами, позивач просив суд стягнути заборгованість за договором, яка становить 56 320,00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) складає 8 000,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги складає 46 800,00 грн та заборгованість за комісією в сумі 1 520,00 грн.
Крім того, товариство просило суд стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 2 422,40 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 16 000,00 грн.
Рішенням Чигиринського районного суду Черкаської області від 25 лютого 2026 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект центр» заборгованість за договором про споживчий кредит №3157596 від 30 вересня 2021 року у сумі 56 320,00 грн, яка складається із заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту) в сумі 8 000,00 грн, заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги в сумі 46 800,00 грн та заборгованості за комісією в сумі 1 520,00 грн. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект центр» судовий збір у сумі 2 422,40 та витрати на правову допомогу в сумі 3 000,00 грн, а всього 5 422,40 грн.
Ухвалюючи рішення суд врахував, що між ТОВ «Мілоан» та відповідачем із використанням електронного підпису був укладений договір про споживчий кредит, умови якого суд визнав чіткими та зрозумілими, положення договору структурованими та доступними для ознайомлення, приховані умови відсутні. За таких обставин суд дійшов висновку, що, шляхом ознайомлення із умовами такого договору, у його сторони наявна можливість визначення істотних умов у частині нарахування відсотків за користування кредитними коштами, які становлять 2,5 % за кожен день користування та нараховуються за перші 30 днів користування; 5,0 % за кожен день за час фактичного користування протягом 60 днів, які обраховуються після завершення основного строку кредитування. Крім того, судом першої інстанції враховано наданий позивачем розрахунок та визнано, що відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «Коллект центр» за договором про споживчий кредит № 3157596 від 30 вересня 2021 року в розмірі 56 320,00 грн, до складу якої входить тіло кредиту в сумі 8 000,00 грн, 46 800,00 грн нарахованих процентів та 1 520,00 грн комісії.
Вирішуючи питання про стягнення із відповідача витрат позивача на правничу допомогу, районний суд врахував, що заявлений розмір витрат на правничу допомогу становить 200 % тіла кредиту та майже 30 % заявленої ціни позову, що на переконання суду не відповідає критерію співмірності таких витрат, тому зменшив розмір витрат на правничу допомогу з 16 000,00 грн до 3 000,00 грн.
Не погоджуючись із вказаним рішення суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 – адвокат Хатковий А.В. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що рішення суду ухвалене з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, неправильним застосування норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 25 лютого 2026 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ТОВ "Коллект
Центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором відмовити. Стягнути з ТОВ "Коллект Центр" на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору 2906,88 грн.
У скарзі адвокат наполягає на тому, що умовами договору передбачено умови нарахування відсотків лише щодо розміру 6 000,00 грн за 30 днів строку кредитування. Відповідач не погоджується з нарахованим розміром процентів за користування кредитом, оскільки вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Зазначає, що в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, тому, враховуючи те, що договір кредитування було укладено на 30 днів, саме за цей період кредитор має право нараховувати відсотки за ставкою 2,5% в день. В подальшому, право позивача на нарахування відсотків припиняється та за наслідками прострочення виконання грошового зобов`язання він має право на стягнення трьох процентів річних відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, якщо інший розмір не встановлено договором.
Таким чином, за розрахунками скаржника з відповідача ОСОБА_1 , позивач має право стягувати заборгованість за процентами в сумі 4500,00 грн (6000,00 грн (сума, яка передбачена умовами договору) х 2,5% /100х30).
Якщо врахувати, заявлену суму за тілом кредиту у розмірі 8000,00 грн, то сума процентів має становити (8000,00 х 2,5%/100х30) 6000,00 грн.
Отже, позивач не має права вимагати стягнення відсотків у розмірі 46 800,00 грн. При цьому, після спливу 30 денного строку, на який укладено кредитний договір, позивач має захистити своє право, забезпечене частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Крім того, представник відповідача зазначає, що з укладеного договору факторингу між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» не вбачається право нараховувати додаткові стягнення, що в свою чергу не дає право правонаступнику ТОВ «КОЛЕКТ ЦЕНТР» на їх стягнення.
В апеляційній скарзі адвокат Хатковий А.В. звертає увагу апеляційного суду на те, що судом першої інстанції враховано банківську виписку про отримання ОСОБА_1 кредиту в сумі 8 000,00 грн, проте не встановлено, від кого саме надійшли такі кошти, тому такі висновки суду грунтуються на припущеннях та власному переконанні, що не припускається.
Скаржник вказує про порушення районним судом норм процесуального права, що полягало у поновленні строку на звернення позивача з клопотанням про витребування доказів, оскільки позивач звернувся з таким клопотанням без надання доказів неможливості самостійної подачі витребовуваних документів чи інформації. Також позивач звернувся з клопотанням лише після отримання відзиву на позовну заяву.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає про безпідставність апеляційної скарги та вважає її такою, що не підлягає до задоволення. Просить рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 25 лютого 2026 року залишити без змін. Зазначає, що попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат на правничу допомогу, яку очікує понести позивач в суді апеляційної інстанції, складає 10 000,00 грн.
За правилами ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є вимоги про стягнення 56 320,00 грн. За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів доходить наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).
Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вище вимогам.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законі України «Про електронну комерцію».
Стаття 12 цього Закону визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, 30 вересня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 3157596, за умовами якого кредитодавець зобов`язався на умовах визначених цим договором, на строк визначений п.1.3. договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п.1.2 договору (далі-кредит), а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі-плата) у встановлений п.1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором (а.с. 14-22).
Договір підписано одноразовим ідентифікатором F90228 30 вересня 2021 о 15:29. 
Згідно з п.1.2 договору сума (загальний розмір кредиту) становить 8 000.00 грн у валюті: українські гривні.
Кредит надається строком на 30 днів з 30 вересня 2021 року (строк кредитування) (п.1.3 договору).
Термін (дата) повернення кредиту і сплата комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 30 жовтня 2021.
Відповідно до п. 1.5.1 договору комісія за надання кредиту: 1520,00 грн, яка нараховується за ставкою 19,00 відсотків від суми кредиту одноразово.
Проценти за користування кредитом: 6 000,00 грн, які нараховуються за ставкою 2,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожний день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожний день строку користування кредитом. Тип процентної ставки за цим договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п.2.2, 2.3 цього договору.
Пунктом 2.3 договору визначені умови щодо пролонгації строку кредитування.
Зокрема, положеннями п. 2.3.1.1 договору сторони визначили пролонгацію на пільгових умовах: Позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що Кредитодавцем надана така можливість Позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством (далі - Правила), що розміщені на веб-сайті Товариства miloan.ua (далі Сайт Товариства) за посиланням https://miloan.ua/s/documents і є невід`ємною частиною цього Договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом Позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості за кредитом. Встановлено строк продовження кредитування на 3 дні зі сплатою комісії 3 % від суми поточного залишку кредиту, на 7 днів зі сплатою комісії 5,00 % від суми поточного залишку кредиту, на 15 днів зі сплатою комісії 10 % від суми поточного залишку кредиту.
Пунктом 2.3.1.2 договору встановлено пролонгацію на стандартних (базових) умовах: Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у Позичальника відсутня заборгованість перед Кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п.1.6 Договору. У випадку, якщо Позичальник протягом періоду на який продовжено строк кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах.
Згідно з п. 7.1 договору строк дії цього договору складає період, що обчислюється з моменту його укладення і до моменту повного фактичного виконання сторонами своїх зобов`язань.
Тобто, за умовами договору про споживчий кредит № 3157596 від 30 вересня 2021 року протягом 30 днів нараховуються передбачені пунктом 1.5.2 договору проценти за ставкою 2.50% відповідно. В подальшому, строк кредитування продовжується: або на пільгових умовах шляхом сплати комісії і користування кредитними коштами зі сплатою 2,5 відсотків щоденно (на обраний строк залежно від розміру сплаченої комісії 3,7, 15 днів), або ж шляхом фактичного продовження користування коштами від раніше визначеного строку кредитування на наступні 60 днів на стандартних умовах, передбачені пунктом 1.6 договору за ставкою 5%. Загальний строк кредитування у такому випадку становить 90 днів.
З відомостей про щоденні нарахування та погашення по кредитному договору № 3157596 вбачається, що ТОВ «Мілоан» у межах строку кредитування, визначеного п.1.3. договору з 30 вересня 2021 року по 30 жовтня 2021 року включно нараховувалися відсотки згідно п.1.5.2 договору у розмірі 200 грн щоденно.
В межах 30-денного строку пільгового кредитування надані позикодавцем тіло кредиту, нараховані відсотки та комісія відповідачем не сплачені, правом на пільгову пролонгацію договору відповідач не скористався. 
Отже, у відповідності до п. 2.3.1.2. договору шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку, визначеного п.1.3 договору, строк дії договору було пролонговано ще на 60 днів зі сплатою процентів в розмірі 5%, тому за період з 31 жовтня 2021 року по 28 грудня 2021 року нараховувалися проценти згідно п.п. 1.6, 2.3.1.2 договору у розмірі 400,00 грн щоденно (а.с. 90-92).
Таким чином, проценти за користування кредитними коштами нараховано первісним кредитором у межах погодженого сторонами строку кредитування (первісного строку кредитування до пролонгації та строку пролонгації договору), тому доводи апеляційної скарги щодо права нарахування первісним кредитором відсотків поза межами кредитування з 31 жовтня 2021 року тільки на підставі ст. 625 ЦК України як штрафних санкцій спростовуються умовами договору, які були узгоджені відповідачем шляхом підписання договору.
Оскільки відповідач належним чином зобов`язання щодо повернення основної суми боргу за кредитом та процентів за користування кредитними коштами, узгодженої комісії, не виконав, фактично отримані та використані кошти у добровільному порядку кредитору не повернув, відтак колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту, процентами та комісією.
Позивач на підтвердження перерахування відповідачу коштів в сумі 8000,00 грн за вказаним договором надав квитанцію № 4fa91f7b-4edd-47t8-9a2c-63dde968cdec_637686125923432181 від 30 вересня 2021 року (а.с. 89).
Крім того, згідно з довідкою АТ «Універсал Банк» від 11 лютого 2026 року на ім`я ОСОБА_1 було емітовно платіжну картку № НОМЕР_1 (а.с. 211), а згідно з наданим банком рухом коштів по зазначеній картці 30 вересня 2021 року о 15:29 зараховано грошовий переказ у розмірі 8 000,00 грн. (а.с. 212-214).
За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Також, враховуючи умови надання кредитних коштів, колегія суддів зазначає, що саме боржник має доступ до свого рахунку, зазначеного в договорі, і в підтвердження відсутності надходження коштів від кредитора на виконання укладеного договору, мав можливість надати суду по такому рахунку виписку. Між тим, правом надання таких доказів відповідач не скористався.
Отже, доводи апеляційної скарги про недоведеність перерахування коштів є необґрунтованими та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що з укладеного договору факторингу між ТОВ «Міолан» та ТОВ «Вердикт капітал» не вбачається право нараховувати додаткові стягнення, що в свою чергу не дає право правонаступнику ТОВ «КОЛЕКТ ЦЕНТР» на їх стягнення є безпідставними.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, 13 січня 2022 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт капітал» укладений договір факторингу № 13-01/2022-79, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» зобов`язалося відступити за плату право грошової вимоги у сумі 79 914 297,90 грн, а ТОВ «Вердикт капітал» зобов`язалося здійснивши фінансування в порядку, передбаченому цим договором, прийняти право грошової вимоги до боржників, що належить первісному кредитору, і стає новим кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укладеними між клієнтом і боржниками. (а.с. 122-131)
Після його укладення відповідно до платіжного доручення від 14 січня 2022 року ТОВ «Вердикт капітал» сплатило обумовлений договором розмір фінансування, після чого сторонами договору факторингу були підписані акти приймання передавання реєстру боржників (а.с. 141, 142-143).
Таким чином, право вимоги до позичальників, у тому числі за договором про споживчий кредит № 3157596 від 30 вересня 2021 року, де боржником є ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «Вердикт капітал», на підтвердження чого наданий додаток № 3 до договору факторингу від 13 січня 2022 року. Відомості про передання права вимоги до боржника ОСОБА_1 відображені у наданому додатку під № 1949.
Відповідно до п. 2.5. договору факторингу фактор має право здійснити наступне відступлення прав вимоги будь-якій третій особі.
В подальшому 10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт капітал» та ТОВ «Коллект центр» був укладений договір про відступлення права вимоги № 10-01/2023, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт капітал» передало (відступило) ТОВ «Коллект центр» право вимоги до позичальників, у тому числі за договором про споживчий кредиту № 3157596 від 30 вересня 2021 року де боржником є ОСОБА_1 (а.с. 23-33).
Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року ТОВ «Коллект центр» набуло права грошової вимоги до відповідача на суму 56 320,00 грн, яка складається із заборгованості за основним зобов`язанням в сумі 8 000,00 грн, та заборгованості за нарахованими процентами в сумі 46 800,00 грн і комісії в сумі 1 520,00 грн. (а.с. 50, 53).
Судом першої інстанції вірно зазначено, що наданим позивачем розрахунком підтверджено нарахування за період з 30 вересня 2021 року до 29 грудня 2021 року. У свою чергу, договір факторингу між первісним кредитором та новим кредитором ТОВ «Вердикт капітал» був укладений 13 січня 2022 року, тобто поза межами строку проведення нарахувань.
Право вимоги позивача за договором факторингу на суму заборгованості, яка нарахована ще первісним кредитором, не залежить від узгодження між попередніми кредиторами у договорі права проводити нарахування.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Суд першої інстанції правильно визначився з правовідносинами, що виникли в даному випадку та застосував закон, що їх регулює. За наслідком апеляційного перегляду порушень матеріального чи процесуального закону судом першої інстанції не встановлено.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі судове рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами колегія суддів не вбачає.
Оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення, то відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України в такому разі перерозподіл судового збору не проводиться.
Станом на час ухвалення постанови позивачем не надано доказів на понесення витрат на правничу допомогу, про яку заявлено у відзиві на апеляційну скаргу. 
Керуючись ст. ст. 35, 258, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Хаткового Андрія Вікторовича – залишити без задоволення.
Рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 25 лютого 2026 року– залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України. 

Судді