Справа № 369/13045/23
Провадження № 2/369/843/26
РІШЕННЯ
Іменем України

30.06.2026 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді- Пінкевич Н.С.,
при секретарі судових засідань Худинець Д.С.
за участі
представника позивача Мельниченка М.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна», третя особа - ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, 

встановив:

У серпні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» (далі ПАТ «СК«Євроінс Україна»), третя особа - ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 07 квітня 2023 року о 20:30 год.
 по вул. Боголюбова, 16, у с. Софіївська Борщагівка, Бучанського р-ну, Київської обл., ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «KIA SORENTO» державний номерний знак НОМЕР_1 , перед початком руху не переконалась, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, почала рух вперед, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем «TOYOTA COROLLA» державний номерний знак
 НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .
Внаслідок ДТП автомобілі учасників пригоди зазнали механічних пошкоджень.
За вказаним фактом ДТП працівниками поліції відносно ОСОБА_1 складено протокол ААД №335297 від 07квітня 2023 року за ст. 124 КУпАП.
Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі
№ 369/5176/23 від 01травня 05.2023року, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрито за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Дорожньо-транспортна пригода в результаті, якої було пошкоджено автомобіль «TOYOTA COROLLA» державний номерний знак НОМЕР_2 , знаходяться у прямому причино-наслідковому зв`язку з грубим порушенням водієм автомобіля «KIA SORENTO» державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_2  вимог Правил дорожнього руху України, а саме: п. 2.3.Б. та п. 10.1.Правил дорожнього руху.
Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди власнику автомобіля марки «TOYOTA COROLLA» державний номерний знак НОМЕР_2 , завдано збитків
 у розмірі 31 500 грн.
Оскільки згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 210977174 12 травня 2023року цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ «СК «Євроінс Україна», ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» із повідомлення про ДТП, заявою про виплату страхового відшкодування та надав всі необхідні документи, однак відповіді на зазначену заяву
 ПрАТ «СК «Євроінс Україна» про виплату страхового відшкодування не надано, виплату відшкодування не здійснено.
Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» на його користь відшкодування завданої матеріальної шкоди в розмірі 31 500 грн. та судові витрати.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду від 25 серпня 2023 року відкрито позовне провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено розгляд справи.

18 вересня 2023 року від представника відповідача ПрАТ «СК «Євроінс Україна» надійшов відзив на позовну заяву. Не погоджуючись з позовними вимогами останній зазначає, що позивач не подав заяву про страхове відшкодування, відтак, обов`язок відповідача визначити розмір страхового відшкодування за пошкоджений автомобіль та прийняти рішення про виплату страхового відшкодування не настав, а строк для прийняття відповідного рішення не розпочав свого відліку. Крім того вказував, що визначення позивачем розміру матеріального збитку, завданого йому внаслідок дорожньо-транспортною пригодою на підставі рахунку ТОВ «ВіДі Автострада» є неправомірним, оскільки ТОВ «ВіДі Автострада» не є суб`єктом оціночної діяльності, а складений ним рахунок не є документом, який складається суб`єктами оціночної діяльності за результатами проведеної оцінки.
Також зазначив що справа не підсудна Києво-Святошинському районному суду Київської області, оскільки позивач звернувся до суду з метою отримання страхового відшкодування, а не матеріальної шкоди завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, а тому позов повинен був поданий за місцезнаходженням відповідача.

22 aa?aniy 2023 року від представника позивача адвоката Мельниченка М.С. до суду надійшла відповідь на відзив, у якій останній зазначає, що у Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування. Особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у статті 35 названого Закону, чи звернутися безпосередньо до суду. У будь-якому разі строк звернення обмежується щодо стягнення майнової шкоди річним строком. Інших обмежень щодо порядку звернення із заявою про виплату страхового відшкодування норми Закону не містять.
Щодо суми страхового відшкодування вказав, що 16 травня 2023 року уповноваженою особою відповідача, в присутності позивача, було оглянуто пошкоджений транспортний засіб «Toyota Corolla» про що складено відповідний акт та в силу вимог ст.34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Після огляду транспортного засобу відповідач зобов`язаний був визначити розмір збитків. В свою чергу, в порушення вимог Закону розмір збитку відповідачем визначено не було, жодних повідомлень позивачу про можливість отримання страхового відшкодування та розміру такого відшкодування від відповідача не надходило. При цьому, відповідач не заперечує розміру страхового відшкодування, заявленого позивачем, не надає власного розрахунку розміру збитків, який він зобов`язаний був зробити на виконання вимог ст.34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а лише вказує, що рахунок ТОВ «ВіДі Автострада» не є належним доказом розміру матеріального збитку.
Щодо підсудності справи зазначив, що позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної його майну, зазначивши про підсудність справи за його вибором, відповідно до ч.6 ст.28 ЦПК України. Водночас, положення вказаної норми процесуального права не передбачають, що її застосування залежить від особи, яка відшкодовує завдану шкоду.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області
 від 27 листопада 2023 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів.
Витребувано з архіву Києво-Святошинського районного суду Київської області матеріали справи №369/5176/23 відносно ОСОБА_1 .
Витребувано у ПАТ «СК «Євроінс Україна» (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 102):
- протокол огляду транспортного засобу «TOYOTA COROLLA» державний номерний знак  НОМЕР_2  , огляд якого відбувся експертом ПАТ «СК «Євроінс Україна»;
- ремонтну калькуляцію, складену ПАТ «СК «Євроінс Україна»;
- розрахунок страхового відшкодування проведений ПАТ «СК «Євроінс Україна»;
- фото пошкоджень автомобіля «TOYOTA COROLLA» державний номерний знак  НОМЕР_2 .

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області
 від 27 листопада 2023 року клопотання представника ПАТ «СК «Євроінс Україна» - Євгена Журова про направлення справи за підсудністю залишено без задоволення.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області
 від 14 листопада 2024 року задоволено клопотання представника позивача про призначення судової інженерно- автотехнічної експертизи.
На розгляд експертам поставлено наступні питання:
- Як з технічної точки зору та вимог Правил дорожнього руху України повинен був діяти водій автомобіля «KIA SORENTO» державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_2 в даній дорожній ситуації щоб уникнути зіткнення з автомобілем «TOYOTA COROLLA» державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 ,?
- Чи вбачаються в діях водія автомобіля «KIA SORENTO» державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_2 порушення вимог Правил дорожнього руху України, якщо так, то яких саме?
- Чи мав технічну можливість водій автомобіля «KIA SORENTO» державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_2 уникнути зіткнення з автомобілем «TOYOTA COROLLA» державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , якщо так, то яким чином та чи перебувають його дії в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП?
- Як з технічної точки зору та вимог Правил дорожнього руху України повинен був діяти водій автомобіля «автомобіля «TOYOTA COROLLA» державний номерний знак
 НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , в даній дорожній ситуації щоб уникнути зіткнення з автомобілем «KIA SORENTO» державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 .?
- Чи вбачаються в діях водія автомобіля «TOYOTA COROLLA» державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , порушення вимог Правил дорожнього руху України, якщо так, то яких саме?
- Чи мав технічну можливість водій автомобіля ОСОБА_1 уникнути зіткнення з автомобілем «KIA SORENTO» державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 , якщо так, то яким чином та чи перебувають його дії в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП?
Проведення експертизи доручено експертам Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України (04119, м. Київ, вул. Джонса Ґарета, буд. 5). 
На час проведення експертизи провадження у справі було зупинено.

21 квітня 2025 року на адресу суду надійшов висновок експерта та матеріали цивільної справи.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 квітня 2025 року відновлено провадження у справі та призначено судове засідання.

При розгляді справи позивач та його представник позов підтримали у повному обсязі та просили його задовольнити; представник відповідача проти позову заперечував, просили відмовити у його задоволенні.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися.

У відповідності до ч. 5ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.
Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 07 квітня 2023 року о 20:30 год. по вул. Боголюбова, 16,
 у с. Софіївська Борщагівка, Бучанського р-ну, Київської обл., ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «KIA SORENTO» державний номерний знак НОМЕР_1 , перед початком руху не переконалась, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, почала рух вперед, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем «TOYOTA COROLLA» державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .
Внаслідок ДТП автомобілі учасників пригоди зазнали механічних пошкоджень.
За вказаним фактом ДТП працівниками поліції відносно ОСОБА_1 складено протокол ААД №335297 від 07квітня 2023 року за ст. 124 КУпАП.
Відповідно до постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі № 369/5176/23 від 01 травня 2023р причиною спірної ДТП є раптовий початок руху водія автомобіля «KIA SORENTO» державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , що призвело до зіткнення з автомобілем «TOYOTA COROLLA» державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 . Матеріали справи не містять жодних фактичних даних, що ДТП сталась внаслідок порушення ОСОБА_1 безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрито за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.
У поясненнях водій автомобіля «TOYOTA COROLLA» державний номерний знак
 НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , зазначив, що:07 квітня 2023 року о 20:30 год. керуючи автомобілем TOYOTA COROLLA державний номерний знак НОМЕР_3 , здійснюючи маневр, а саме об`їзд автомобіля KIA SORENTO державний номерний знак НОМЕР_4 , який був припаркований у дворі будинку за адресою:  
АДРЕСА_1 , він відчув легкий поштовх з правої сторони. Коли вийшов з автомобіля, то побачив, що відбулось зіткнення з автомобілем 
KIA SORENTO державний номерний знак НОМЕР_1 . Враховуючи те, що ДТП сталася в темну пору доби, а автомобіль KIA SORENTO державний номерний знак 
НОМЕР_5 K почав повільно рухатись (про що свідчить запис з камери відеоспостереження) з вимкнутим двигуном та відповідно вимкненими фарами, не подаючи ознак того, що він буде починати рух вперед, він не одразу зрозумів, що це саме автомобіль KIA SORENTO державний номерний знак НОМЕР_6 , почав рух і здійснив наїзд на автомобіль, яким він керував. 
Згідно схеми місця ДТП на якій зафіксовані транспортні засоби учасники: ДТП – KIA SORENTO державний номерний знак НОМЕР_4 та TOYOTA COROLLA державний номерний знак НОМЕР_3 та опису пошкоджень автомобілів, пошкодженні цілісності кузова та лако-фарбового покриття з локалізацією:
-KIA SORENTO д/н НОМЕР_4 : передній бампер;
-TOYOTA COROLLA д/н НОМЕР_3 : заднє праве крило, задні праві двері.
Відповідно до відеозапису від 07 квітня 2023 року; час: 20:30:19 год автомобіль «TOYOTA COROLLA» державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 рухається вперед, заїжджаючи у майданчик для паркування. Автомобіль «KIA SORENTO» державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , в цей час знаходячись у статичному положенні (час: 20:30:21-20:30:26 год) відновлює свій рух та здійснює контактування своєю передньою фронтальною частиною у праву бокову частину автомобіля «TOYOTA COROLLA» державний номерний знак
 НОМЕР_2 . 
Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/111-25/3415-ІТ від 16 квітня 2025 року у дорожньо-транспортній ситуації, що досліджується, водій автомобіля «KIA SORENTO» номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_2 повинна була діяти відповідно до вимог п.п. а)п.9.2 та 10.1.
У діях водія автомобіля «KIA SORENTO» державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_2 вбачаються невідповідності у виконанні технічних вимог п.п. а)п.9.2 та 10.1.Правил дорожнього руху. Невідповідності у виконанні вимог пункту 10.1 Правил дорожнього руху, з технічної точки зору, знаходяться у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.
У цій дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля «KIA SORENTO» державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_2 мала технічну можливість запобігти зіткненню з автомобілем «TOYOTA COROLLA», державний номерний знак НОМЕР_2 , шляхом виконання вимог п.10.1 Правил дорожнього руху.
У дорожньо- транспортній ситуації, що досліджується, водій автомобіля «TOYOTA COROLLA», державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_1 повинен був діяти відповідно до вимог п.12.3 Правил дорожнього руху.
У діях водія автомобіля «TOYOTA COROLLA», державний номерний знак 
 НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , з технічної точки зору, невідповідності у виконанні вимог п.12.3 Правил дорожнього руху, які б знаходилися у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо- транспортної пригоди, не вбачається.
У цій дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля «TOYOTA COROLLA» державний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_1 не мав технічної можливості запобігти зіткненню з автомобілем «KIA SORENTO», державний номерний знак 
 НОМЕР_1 , шляхом застосування гальмування у момент виникнення небезпеки для руху.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що невиконання ОСОБА_2 вимог п.10.1 Правил дорожнього руху спричинили виникнення даної дорожньо-транспотрної пригоди та спричинили пошкодження транспортних засобів, внаслідок чого позивач зазнав матеріальних збитків.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована 
у ПрАТ «СК «Євроінс Україна», згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 210977174, де страхова сума на одного потерпілого визначена за шкоду, заподіяну майну,
 в сумі 160 000,00 грн., розмір франшизи 2500 грн.
Звертаючись до суду позивач просив стягнути з відповідача на його користь відшкодування завданої матеріальної шкоди в розмірі 31,500 грн.

Статтями 15, 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Пунктом 1 частини 1 статті 1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.
У постанові від 22 лютого 2022 року у справі № 201/16373/16-ц (провадження № 14-27цс21) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик, та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми, а у випадку, зазначеному у пункті 80 цієї постанови - винною особою.
Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе в межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) та ухвалу Великої Палати Верховного Суду від 20 лютого 2020 року у справі № 753/15214/16-ц (провадження № 14-25цс20)).
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14 грудня 2021 року
 у справі № 147/66/17 зазначила, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).
Ураховуючи розподіл у деліктному зобов`язанні між винуватцем ДТП (страхувальником) і страховиком обов`язку з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації наземних транспортних засобів, а також те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем має визначені законом межі та порядок реалізації, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України про те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним, і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована (постанови Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15, від 14 вересня 2016 року у справі № 6-725цс16, від 26 жовтня 2016 року у справі № 6-954цс16).
Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил 
22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.
Отже, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.
Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.
При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.
Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Згідно ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Таким чином, страховик несе обов`язок по відшкодуванню шкоди у разі встановлення цивільно-правової відповідальності особи, чия відповідальність була застрахована. 

На підтвердження позовних вимог позивачем було надано рахунок №ВДиС – 0017401 від 14 квітня 2023 року складений ТОВ «ВіДі Автостарада» ЄДРПОУ 31607392, відповідно до якого власнику автомобіля марки «TOYOTA COROLLA» державний номерний знак НОМЕР_2 , було завдано збитків у розмірі 31 500 грн.
На спростування заперечень відповідача щодо наявності повноважень на здійснення оцінки ТОВ «ВіДі Автостарада», для підтвердження суми понесених збитків, позивачем також надано до суду Звіт № 31/22.03.26 від 24 березня 2026 року про оцінку колісного транспортного засобу, виконаний суб`єктом оціночної діяльності ФОП « ОСОБА_3 ».
Відповідно до вказаного Звіту матеріальний збиток, завданий власникові «TOYOTA Corolla» державний номерний знак НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження на дату оцінки КТЗ складає: 31 703,87 грн. 
Вартість відновлювального ремонту КТЗ «TOYOTA Corolla» державний номерний знак НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження на дату оцінки КТЗ складає: 31 703,87 грн. в тому числі ПДВ 0 (нуль гривень).
Вказаний розмір матеріального збитку відповідачем не спростовано.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем доведено належними та допустимими доказами наявність вини ОСОБА_2 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та завданні позивачеві матеріальні збитки, що має наслідком обов`язок відповідача, як страхувальника винної особи, відшкодувати понесені збитки. 

Щодо доводів відповідача про безпідставність позову з огляду на неподання позивачем заяви про страхове відшкодування, суд зазначає наступне.
Пунктом 33.1.4 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.
Крім того, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону МТСБУ) заяву про страхове відшкодування (пункт 35.1 статті 35 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів).
Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.
Відповідно до пунктів 37.1.1, 37.1.4 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є:
- навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на осіб, дії яких пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинені у стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або під час захисту майна, життя, здоров`я. Кваліфікація дій таких осіб встановлюється відповідно до закону;
- неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.
При цьому, зазначений у пункті 37.1.4 статті 37 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів строк є присічним і поновленню не підлягає.
Із аналізу наведених норм можна зробити висновок, що підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування передбачені у статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», їх перелік є вичерпним і розширювальному тлумаченню не підлягає.
Тому саме річний строк звернення із заявою про виплату страхового відшкодування є припинювальним і з його спливом у страховика настає право на відмову у виплаті страхового відшкодування.
Разом з тим у Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» прямо не передбачено, що встановлено досудовий порядок урегулювання спору. Не зазначено про обов`язок особи, яка заявляє вимогу про виплату страхового відшкодування, спочатку звернутися до страховика, та не пов`язано дотримання такого порядку з правом чи можливістю цієї особи звернутися до суду з вимогою про стягнення страхового відшкодування.
Тому у контексті вказаних обставин справи можна зробити висновок, що у Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування, особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у статті 35 названого Закону, чи звернутися безпосередньо до суду.
У будь-якому разі строк звернення обмежується щодо стягнення майнової шкоди річним строком.
Інших обмежень щодо порядку звернення із заявою про виплату страхового відшкодування норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не містять.
У разі звернення із заявою безпосередньо до суду, страховик з цього моменту має діяти відповідно до статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та не позбавлений можливості, у разі відсутності заперечень проти позову, його визнати та сплатити страхове відшкодування.
Таким чином, попереднє звернення потерпілого до страховика, а у випадках, передбачених законом, до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному статтею 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», загалом, не є обов`язковим та не виключає право особи звернутися безпосередньо до суду із позовом про стягнення відповідного страхового відшкодування.
Даний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року в справі № 465/4287/15.
Аналогічні висновки зробив Верховний Суд у постанові від 21 серпня 2018 року в справі № 227/3573/16-ц, у постанові від 30 серпня 2018 року в справі № 732/865/16-к, у постанові від 24 квітня 2019 року в справі № 643/19957/15-ц.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Враховуючи, що цивільне судочинство згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, так як відповідно до частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, беручи до уваги, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Частиною першою статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

З огляду на викладене та те, що позивачем заявлено вимогу про відшкодування сплаченого при подачі до суду судового збору у сумі 1073,50 грн. за вимогу майнового характеру, вона підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 3 частини першої статті 133 ЦПК України).
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.
У частині восьмій статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в суді позивачем надано договір про надання правової допомоги № 198/23 від 22 червня 2023 року, опис юридичних робіт адвоката за договором № 198/23, Акт приймання-передачі послуг за договором № 198/23.

Відповідно до частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи документальне підтвердження розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу, задоволення вимог позивача та відсутність обґрунтування відповідача щодо наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу з доведенням їх не співмірності в цій частині, суд дійшов висновку про наявність підстав для відшкодування стороні позивача витрат на правничу допомогу в заявленому розмірі.
Керуючись статтею 1187 ЦК України, статями 10, 12, 13, 81, 141, 263- 265, 273 ЦПК України,суд - 

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна», третя особа: ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» (код ЄДРПОУ 22868348, місцезнаходження за адресою: м. Київ, 
вул. Васильківська, буд. 102) на користь ОСОБА_1 
( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 ) матеріальну шкоду завдану внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 31 500 (тридцять одна тисяча п`ятсот) гривень, а також у рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору 1 073 (одна тисяча сімдесят три) гривень 50 коп. та витрат на правничу допомогу в сумі 10 000 (десять тисяч) гривень 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи(вирішення питання) без повідомлення(виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скаргу на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення виготовлений 30 червня 2026 року.

Суддя Наталія ПІНКЕВИЧ