Справа №443/833/26
Провадження №2/443/773/26

РІШЕННЯ
іменем України
(заочне)
25 травня 2026 року Жидачівський районний суд Львівської області у складі:
головуючого судді Сливки С.І., 
секретаря судових засідань Кушнір М.І., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жидачеві за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
в с т а н о в и в:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» в особі представника звернулося до Жидачівського районного суду Львівської області із позовом до ОСОБА_1 , в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №4348279 від 29.12.2020 у розмірі 54464,00 грн., судовий збір у розмірі 2662,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн..
В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору покликається на те, що 29.12.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» та ОСОБА_1 в електронній формі укладено договір про надання кредиту №4348279, за яким відповідач отримала кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 8000 грн. Відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання, що є грубим порушенням чинного законодавства України в частині виконання договірних відносин – ст.526 та ст.527 Цивільного кодексу України, внаслідок чого, керуючись нормами ст.ст. 530, 1082, 1084 ЦК України: 
29.10.2025 року між ТОВ ««Алекскредит» та ТОВ «Секвоя Капітал» відповідно до чинного законодавства України, укладений договір факторингу №29/10-2025. 31.10.2025 року між ТОВ «Секвоя Капітал» та ТОВ «ФК «Солвентіс» відповідно до чинного законодавства України, укладений договір факторингу №ДФ-31102025. Згідно вищевказаних договорів факторингу відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 4348279 від 29.12.2020 року.
Таким чином, сума боргу перед новим кредитором ТОВ «ФК «Солвентіс» є обґрунтованою та документально підтвердженою, яка становить 54464 грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 8000 грн.; заборгованість за відсотками становить 46464 грн..

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 30.04.2026 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін у судове засідання.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, згідно змісту позовної заяви, представник позивача просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги просить задоволити, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, не подала відзиву на позовну заяву, клопотання про проведення судового засідання без її участі не надходило та не повідомила суд про причину неявки, хоча належним чином була повідомлена про дату та час розгляду справи.

У зв`язку з цим суд визнає неявку відповідача неповажною та вважає, що справу можливо слухати у відсутності відповідача, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін.
Оскільки відповідач відзив на позовну заяву не подала, суд за згодою представника позивача вважає за можливим розглянути спір відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення.

Відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частини 1, 2 статті 12 ЦПК України).
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Судом встановлено, що 29.12.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» та ОСОБА_1 в електронній формі було укладено договір про надання кредиту №4348279 (надалі - договір) (а.с.34-37).
ОСОБА_1 для підписання договору про надання кредиту №4348279 від 29.12.2020 було надано наступний одноразовий ідентифікатор PS4348279.
Відповідно до п.1.2 договору, за договором кредитодавець (п. 2.21. Правил) надає позичальнику (п. 2.33. Правил) кредит на інші споживчі цілі (вирішення власних фінансових питань) без додаткового забезпечення у тимчасове, строкове, платне користування (надалі за текстом – кредит (п. 2.20. Правил)), а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом (п. 2.35. Правил) та інші платежі у відповідності до умов договору. Кредит надається в національній грошовій одиниці України – гривні.
Згідно п.1.3 договору, сума кредиту складає 8 000,00 гривень.
Кредит надається позичальнику в сумі, що зазначена в п. 1.3. цього договору, в безготівковій формі, шляхом перерахування суми кредиту на картковий рахунок (п. 2.19. Правил) позичальника (п.1.4 договору). 
За цим договором позичальник сплачує суму кредиту, проценти за користування кредитом, неустойку (пеню, штраф) (п. 2.26. Правил), яка може нараховуватися у випадку порушення позичальником умов цього договору, а також комісії банків-емітентів платіжних карт, які використовує позичальник (п.1.5 договору).
Згідно п.1.6 договору, розрахунок зобов`язань (п. 2.18. Правил) позичальника, строки виконання зобов`язань, умови кредитування, а також дати початку періодів, дати платежів (дати закінчення періодів), загальні суми платежів, основна сума кредиту (п. 2.28. Правил), проценти за користування кредитом, розмір процентної ставки, орієнтовна реальна річна процентна ставка, абсолютне значення подорожчання кредиту, орієнтовна загальна вартість кредиту зазначаються у Графіку платежів (п. 2.6. Правил), який є Додатком № 1 до цього договору. Окрім повного Графіку платежів у Додатку № 1 до Договору, наводиться окремий випадок повного Графіку платежів, який відповідає максимально ефективному користуванню кредитом (п. 2.25. Правил) за умови сплати позичальником всіх зобов`язань за договором у останній день базового періоду (п. 2.4. Правил).
Відповідно до п.1.7 договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у наступному порядку: 
у випадку користування кредитом менше ніж 5 (п`ять) календарних днів, позичальник сплачує фіксовану суму процентів за користування кредитом, яка складає 6,80% від визначеної в п. 1.3. цього Договору суми кредиту (п.п.1.7.1 договору);
ставки нарахування процентів за користування кредитом за загальними умовами кредитування (п. 2.15. Правил) при укладенні договору: - в базовий період протягом 30 календарних днів з 29.12.2020 року до 28.01.2021 року (включно) у розмірі 1,36 % за один день користування Кредитом (Акційна процентна ставка (п. 2.1. Правил));
в спеціальний період (п. 2.41. Правил) протягом 180 календарних днів з 29.01.2021 року до 27.07.2021 року (включно) у розмірі 3% за один день користування Кредитом (Спеціальна процентна ставка (п. 2.35. Правил)). 
Орієнтовна загальна вартість кредиту при використанні загальних умов кредитування складає 11 269,40 грн. 
Згідно п.п.1.7.3 договору, у випадку подовження позичальником базового періоду, строку дії Договору та зміни кінцевої дати виконання договору (п. 2.22. Правил), проценти за користування кредитом нараховуються протягом подовженого Базового періоду у розмірі 1,36% за один день користування кредитом (Базова процентна ставка (п. 2.3. Правил)).
В Спеціальний період, з дати закінчення подовженого Базового періоду та до спливу Кінцевої дати виконання Договору (включно), Проценти за користування кредитом нараховуються у розмірі 3% за один день користування Кредитом (Спеціальна процентна ставка).
Відповідно до п.п.1.7.4 договору, проценти за користування кредитом, відповідно до п. 1.7.2. та 1.7.3. Договору нараховуються Кредитодавцем протягом усього Строку дії Договору (з Дати укладення Договору (п. 2.9. Правил) до Кінцевої дати виконання Договору (включно)) на Основну суму кредиту за кожний день користування Кредитом за фіксованою процентною ставкою відповідно для кожного періоду, для якого вона встановлювалася. Нарахування Процентів за користування кредитом є правом Кредитодавця, а не його обов`язком. Кредитодавець, без погодження з Позичальником, може на свій розсуд зменшити нарахування встановлених Договором Процентів за користування кредитом.
Розмір процентної ставки, який є фіксований та зазначений у Графіку платежів, може бути збільшений Кредитодавцем тільки з письмової згоди Позичальника, на підтвердження чого укладається відповідна Додаткова угода (п. 2.11. Правил) (п.п.1.7.5 договору).
Згідно п.2.1 договору, кредитодавець відповідно до умов цього договору та правил має право, зокрема надавати згоду на подовження Базового періоду, Строку дії Договору та зміну Кінцевої дати виконання Договору за заповненою Позичальником в Особистому кабінеті (п. 2.29. Правил) формою. Згода надається шляхом укладення між Сторонами Додаткової угоди відповідно до умов, визначених у розділі 13 Правил (п.п.2.1.4 договору).
Відповідно до п.3.1 договору, сторони погодили, що строк дії договору (п. 2.42. Правил) встановлюється з Дати укладення Договору 29.12.2020 року до Кінцевої дати виконання Договору 27.07.2021 року (включно). Закінчення Строку дії Договору не звільняє Сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії Договору, у тому числі сплати Заборгованості. Якщо Позичальник виконає Зобов`язання/сплатить Заборгованість за Договором до Кінцевої дати виконання Договору, Договір припиняє дію з Дати повернення/погашення кредиту (п. 2.8. Правил).
Сторони несуть відповідальність за порушення умов цього Договору згідно з чинним законодавством України, цим Договором та Правилами (п.5.1 договору).
Відповідно до п.5.2 договору, порушенням умов цього Договору є його невиконання, або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених цим Договором та Правилами.
Згідно п.9.1 договору, внесення змін та доповнень до цього Договору здійснюється за згодою Сторін шляхом укладення між Сторонами Додаткових угод до цього Договору в порядку, встановленому розділом 5 Правил. Кредитодавець надсилає примірник Додаткової угоди Позичальнику після її укладення на адресу електронної пошти, зазначеної останнім при оформленні Заявки та/або в Особистий кабінет Позичальника. Примірник вважається отриманим Позичальником з дати його направлення на зазначену останнім в Заявці адресу електронної пошти, чи в інший спосіб, що дає змогу встановити дату відправлення. Всі Додаткові угоди та додатки до цього Договору є його невід`ємною частиною.
Відповідно до п.9.2 договору, уклавши цей Договір Позичальник підтверджує, що він ознайомлений з умовами Договору та Правилами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись своїх обов`язків та виконувати їх. 
Сторони підтверджують, що даний електронний Договір (договір, укладений у вигляді електронного документа), всі додатки до нього, Додаткові угоди мають таку саму юридичну силу для Сторін, як документи, складені на паперових носіях та скріплені власноручними підписами Сторін, тобто є вчиненими виключно у письмовій формі та в порядку, встановленому Законом України «Про електронну комерцію» (п.9.3 договору).

Відповідно до Додатку №1 до договору про надання кредиту №4348279 від 29.12.2020, Графік Платежів (а.с.37 на звороті), який підписаний ОСОБА_1 шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором PS4348279, у такій зокрема зазначено: дата початку базового періоду/дата платежу, дата початку спеціального періоду/дата платежу, суми платежу за розрахунковий період, сума кредиту за договором погашення суми кредиту, процентні ставки за користування кредитом, реальна річна процентна ставка, загальна вартість кредиту.

У паспорті споживчого кредиту, інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартизована форма), а саме: інформація та контактні дані кредитодавця, основні умови надання кредиту з урахуванням побажань споживача, інформація щодо орієнтованої реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, додаткова інформація, інші важливі правові аспекти. Паспорт споживчого кредиту підписаний ОСОБА_1 29.12.2020 за допомогою електронного підпису одноразового ідентифікатора PS4348279 (а.с.50-51).

Відповідно до довідки ТОВ «ФК» Елаєнс», яка видана ТОВ «Алекскредит», то в такому останні вказують, що на підставі договору №41346335_18/10/17 про надання послуг з переказу грошових коштів (Переказ на картку) та про інформаційно-технологічну взаємодію та приймання платежів, укладеного ТОВ «ФК» Елаєнс» та ТОВ «Алекскредит» і підтвердженням того, що платежі успішно проведені в системі. Деталі операцій:
Номер в системі FONDY: 338038973
Номер операції: 49618051722169364270660667784867 
Дата проведення платежу: 29.12.2020 
Призначення платежу: transfer_funds 
Сума платежу: 8000.00 
Валюта платежу: UAH 
Статус платежу: approved 
Платіжний метод: карта MASTERCARD 
Номер карти: НОМЕР_1 
Банк картки отримувача: JSC CB PRIVATBANK (а.с.47).

Як видно із розрахунку заборгованості за договором про надання кредиту №4348279 від 29.12.2020, який сформовано ТОВ «Алекскредит» за період з 29.12.2020 по 26.08.2021, станом на 29.10.2025 заборгованість ОСОБА_1 за вищевказаним договором складає 54464,00 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту – 8000,00 грн.; заборгованість за процентами – 46464,00 грн.. (а.с.28-30).

29.10.2025 між ТОВ «Алекскредит» (клієнт) та ТОВ «Секвоя Капітал» (фактор) укладено договір факторингу №29/10-2025 (а.с.38-41), за цим договором клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується прийняти такі права вимоги та сплатити клієнту ціну придбання за відповідний реєстр за плату, у передбачений цим договором спосіб (п.1.1 договору).
29.10.2025 між ТОВ «Алекскредит» (клієнт) та ТОВ «Секвоя Капітал» (фактор) на виконання договору факторингу №29/10-2025 від 29.10.2025 підписано Акт приймання-передачі документів (а.с.24).
Як вбачається із платіжної інструкції №339 від 30.10.2025 на виконання вимог умов договору факторингу №29/10-2025 від 29.10.2025 та Реєстру прав вимоги №1 від 29.10.2025, ТОВ «Секвоя Капітал» було сплачено ТОВ «Алекскредит» грошові кошти в розмірі 2 000 000,00 грн. (а.с.23).
Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №29/10-2025 від 29.10.2025 ТОВ «Секвоя Капітал» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором №4348279 від 29.12.2020 в розмірі 54464,00 грн., з яких 8000,00 грн – сума заборгованості за тілом, 46464,00 грн. – сума заборгованості за відсотками (а.с.18).

31.10.2025 між ТОВ «Секвоя Капітал» (клієнт) та ТОВ «ФК «Солвентіс» (фактор) укладено договір факторингу №ДФ-21102025 (а.с.42-45), за цим договором клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується прийняти такі права вимоги та сплатити клієнту ціну придбання за відповідний реєстр за плату, у передбачений цим договором спосіб (п.1.1 договору).
31.10.2025 між ТОВ «Секвоя Капітал» (клієнт) та ТОВ «ФК «Солвентіс» (фактор) на виконання договору факторингу №ДФ-21102025 від 31.10.2025 підписано Акт приймання-передачі документів (а.с.25).
Як вбачається із платіжної інструкції №1118 від 05.11.2025 на виконання вимог умов договору факторингу №ДФ-21102025 від 31.10.2025 та Реєстру прав вимоги №001, ТОВ «ФК «Солвентіс» було сплачено ТОВ «Секвоя Капітал» грошові кошти в розмірі 2071261,13 грн. (а.с.52).
Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №ДФ-21102025 від 31.10.2025 ТОВ «ФК «Солвентіс» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором №4348279 від 29.12.2020 в розмірі 54464,00 грн., з яких 8000,00 грн – сума заборгованості за тілом, 46464,00 грн. – сума заборгованості за відсотками (а.с.19).

Враховуючи вищевикладене, із наявних матеріалів справи вбачається, що кредитором по виконанню зобов`язань боржника – до ОСОБА_1 за договором №4348279 від 29.12.2020, відповідно до укладених договорів факторингу виступає позивач.

Вирішуючи даний спір суд виходить з такого.

Порядок укладання договорів в електронній формі передбачений Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». 
Зокрема, в ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:
- надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;
- заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;
- вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, про зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Відповідно до п.12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.
Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.
Положеннями ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Частина 1 ст.612 ЦК України визначає, що боржник, у даному випадку відповідач, вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, який встановлений договором чи законом.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частини 1, 2 статті 12 ЦПК України).
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України).
У відповідності до вимог ст.ст. 76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази підтверджують укладення між ТОВ «Алекскредит» та ОСОБА_1 кредитного договору в електронній формі, отримання відповідачем кредитних грошових коштів та їх неповернення правонаступнику ТОВ «Алекскредит» - ТОВ «ФК «Солвентіс», тобто невиконання відповідачем умов, укладеного договору, у зв`язку з цим позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом стягнення із боржника фактично отриманої суми кредитних коштів.
Враховуючи вищенаведене, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, те, що відповідач в судове засідання не з`явилася, відзиву на позовну заяву не подала та не представила суду жодних доказів на спростування вимог позивача, суд приходить до переконання, що позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_1 за договором про надання кредиту №4348279 від 29.12.2020 заборгованості за тілом кредиту у розмірі 8000,00 грн. підлягають до задоволення.

Вирішуючи вимогу щодо стягнення заборгованості за процентами у розмірі 46464,00 грн., суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Стаття 625 ЦК України передбачає відповідальність за порушення грошового зобов`язання. У частині 2 цієї статті зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до приписів частини 4 статті 263 ЦПК України суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц (провадження №14-10цс18) відступлено від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-249цс15, та зроблено висновок, що «за змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання».
У постанові від 04.02.2020 року у справі № 912/1120/16 (провадження № 12-142гс19) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що у межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості. У постановах Великої Палати Верховного Суду вже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані ч. 1 ст. 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою ст. 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення ст. 625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти встановлені ст. 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за ч. 2 ст. 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Враховуючи вищевикладене, право позикодавця нараховувати передбачені договором відсотки припиняється після спливу визначеного договором строку дії договору чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Як вказувалось вище, позивач просить стягнути з відповідача проценти за користування кредитними коштами як за період строку кредитування, так і після закінчення цього строку, а саме за період 29.12.2020 по 26.08.2021 у розмірі 54464,00 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту – 8000,00 грн.; заборгованість за процентами – 46464,00 грн.. 
Одночасно, вищевказаним договором про надання кредиту №4348279 від 29.12.2020 сторони погодили, що строк дії договору встановлюється з дати укладення договору 29.12.2020 року до кінцевої дати виконання договору 27.07.2021 року (включно), а відтак саме протягом даного строку первісний кредитор мав право нараховувати відповідачу передбачені цим договором відсотки.

Таким чином, розмір заборгованості по процентам за користування кредитними коштами за договором про надання кредиту №4348279 від 29.12.2020 становитиме станом на 27.07.2021 у розмірі 39264,00 грн., що відображено у вищенаведеному розрахунку заборгованості.

Крім того, як вказувалось вище згідно п.9.1 договору, внесення змін та доповнень до цього договору здійснюється за згодою сторін шляхом укладення між сторонами додаткових угод до цього договору в порядку, встановленому розділом 5 Правил. Кредитодавець надсилає примірник додаткової угоди позичальнику після її укладення на адресу електронної пошти, зазначеної останнім при оформленні заявки та/або в особистий кабінет позичальника. Примірник вважається отриманим позичальником з дати його направлення на зазначену останнім в Заявці адресу електронної пошти, чи в інший спосіб, що дає змогу встановити дату відправлення. Всі додаткові угоди та додатки до цього договору є його невід`ємною частиною

Одночасно будь-яких доказівтого, що між первісним кредитодавцем та відповідачем було укладено будь-які додаткові угоди, зокрема щодо умов та підстав продовження строку користування кредитними коштами та зміни дати повернення всієї суми кредиту, матеріали справи не містять. 

Також судом встановлено, що позивач позовних вимог про стягнення відсотків, нарахованих в порядку ст.625 ЦК України, не заявляв.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги в частині стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за договором про надання кредиту №4348279 від 29.12.2020 підлягають частковому задоволенню та з відповідача слід стягнути заборгованість за вищевказаним договором у розмірі 47264,00 грн., з яких 8000,00 грн. – заборгованість за тілом кредиту та 39264,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи вищевикладене, оскільки позовні вимоги задоволено частково, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2310,43 грн., виходячи з розрахунку 47264,00 грн. (розмір задоволених позовних вимог) х 2662,40 грн. (ставка судового збору) : 54464,00 грн. (розмір заявлених позовних вимог), що буде пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Вирішуючи питання стягнення витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного.
За змістом ч.ч.1, 4 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Розмір витрат має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує , зокрема чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес (п.2 ч.3 ст.141 ЦПК України).
Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). 

У справі № 755/9215/15-ц Велика Палата Верховного Суду дійшла висновків, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21). Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства (пункт 40). Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони (пункт 44). Адвокат самостійно визначається зі стратегією захисту інтересів свого клієнта та алгоритмом дій задля задоволення вимог останнього та найкращого його захисту (пункт 64).
Суд, зважаючи на вимоги ч. 4 ст. 10 ЦПК України, враховує рішення Європейського суду з прав людини, зокрема: у справах «East/WestAllianceLimitedпроти України» (Заява №19336/04), «Баришевський протиУкраїни» (Заява № 71660/11), «Двойних протиУкраїни» (Заява № 72277/01), «Меріт протиУкраїни» (заява № 66561/01) ЄСПЛ зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим; у справі «Лавентс проти Латвії» (заява № 58442/00) ЄСПЛ вказав, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

На підтвердження витрат на правову допомогу представником позивача подано такі документи:
Договір №43657029/02 про надання правової допомоги від 02.01.2026 між ТОВ «ФК «Солвентіс» (як клієнт) та Адвокатським об`єднанням "Констрактів Лойерз", відповідно до якого адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати юридичні послуги (правову допомогу) в обсязі та на умовах, передбачених даним договором. Деталі предмету договору встановлюються додатковими угодами (а.с.30-33); 
Додаткова угода №4348279 до договору №43657029/02 про надання правової допомоги від 02.01.2026, згідно умов якого, Адвокатське об`єднання зобов`язується здійснити представництво та захист інтересів клієнта у справі щодо стягнення кредитної заборгованості із ОСОБА_1 (а.с.46);
Акт надання послуг №4348279 на підтвердження факту надання правової допомоги від 27.03.2026, з якої вбачається, що ТОВ «ФК «Солвентіс» та адвокатське об`єднання погодили надання юридичних послуг по супроводу примусового стягнення заборгованості на суму 6000,00 грн. (а.с.26);
Детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних Адвокатським об`єднанням "Констрактів Лойерз", необхідних для надання правничої (правової допомоги) за позовом ТОВ «ФК «Солвентіс» щодо стягнення заборгованості, а саме - усна консультація Клієнта щодо обставин спірних правовідносин, час - 0,5, вартість -500 грн., загальна вартість 250 грн.; письмова консультація Клієнта щодо спірних правовідносин час - 0,5, вартість -1000 грн., загальна вартість 500 грн. Правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС». час - 1, вартість - 1500 грн., загальна вартість 1500 грн. Складання позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості, в тому числі попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, позивач час - 2, вартість -1500 грн., загальна вартість 3000 грн. Формування додатків до позовної заяви (письмові докази) час - 0,5, вартість - 1500 грн., загальна вартість 250 грн Разом: 6000 грн. (а.с.20).

Зазначені вище докази в матеріалах справи свідчать про реальність надання ТОВ «ФК «Солвентіс» Адвокатським об`єднанням "Констрактів Лойерз" правової допомоги в рамках укладеного між ними договору.
Одночасно суд зауважує, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат, судом враховано те, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову; взято до уваги критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, предмету спору та фінансового стану обох сторін.
Відтак, із урахуванням складності справи, яка віднесена до категорії малозначних справ, обсягу, часу і складності виконаної адвокатом роботи, значимості таких дій у справі, виходячи з її конкретних обставин, суд вважає, що підготовка цієї справи не вимагала великого обсягу юридичної та технічної роботи адвоката, зазначені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн є завищеними, належним чином не обґрунтованими, що суперечить принципу співмірності розподілу судових витрат.
Враховуючи вищевикладене, дотримуючись принципів розумності та співмірності заявлених витрат на професійну правничу допомогу зі складністю справи, а також те, що позовні вимоги задоволено частково, суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу слід зменшити, встановивши такий у сумі 4000,00 грн.
Керуючись ст.ст. 12,81,141, 263-265, 273, 279, 280-282, 354, 355 ЦПК України, суд 
у х в а л и в :
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , остання відома адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» (юридична адреса: м.Київ, вул.Рибальська, 22, код ЄДРПОУ 43657029) заборгованість за договором про надання кредиту №4348279 від 29.12.2020 в розмірі 47264 (сорок сім тисяч двісті шістдесят чотири) гривні.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , остання відома адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» (юридична адреса: м.Київ, вул.Рибальська, 22, код ЄДРПОУ 43657029) витрати на сплату судового збору в розмірі 2310 (дві тисячі триста десять) гривень 43 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , остання відома адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» (юридична адреса: м.Київ, вул.Рибальська, 22, код ЄДРПОУ 43657029) 4000 (чотири тисячі) гривень витрат на правову допомогу.

В решті позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. 
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. 
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на заочне рішення може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий суддя С.І. Сливка