ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
29 квітня 2026 року 
м. Київ
справа № 742/6438/23
провадження № 61-13360св24
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
судді-доповідача Литвиненко І. В.,
суддів: Грушицького А. І., Калараша А. А., Петрова Є. В., Пророка В. В.,
учасники справи:
заявники: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
заінтересована особа - Орган опіки та піклування Прилуцької міської ради,
розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу представниці ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвокатки Зарічної Вікторії Сергіївни, на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 28 лютого 2024 року під головуванням судді Ільченка О. І. та постанову Чернігівського апеляційного суду від 22 серпня 2024 року у складі колегії суддів: Скрипки А. А., Євстафіїва О. К., Шарапової О. Л., у справі за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звільнення від обов`язків опікуна та призначення опікуна особі, що визнана недієздатною, заінтересована особа - Орган опіки та піклування Прилуцької міської ради,
ВСТАНОВИВ
Короткий зміст заяви 
1. В листопаді 2023 року адвокатка Зарічна В. С. звернулася до суду в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , із заявою, в якій просила:
- звільнити ОСОБА_2 від обов`язків опікуна недієздатного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлених рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 31 липня 2013 року; 
- призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , опікуном над недієздатним ОСОБА_3 .
2. В обґрунтування вимог вказувала, що Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області рішенням від 31 липня 2013 року визнав ОСОБА_3 недієздатним, та призначив опікуном ОСОБА_2 . Проте, на час подання заяви опікун ОСОБА_2 , у зв`язку із похилим віком та станом здоров`я, не може виконувати обов`язки опікуна. Батько недієздатного ОСОБА_3 помер, і особою, яка спроможна взяти на себе обов`язки опікуна, є його брат - ОСОБА_1 , який протягом останнього часу взяв на себе обов`язки опікуна відносно недієздатного брата ОСОБА_3 .
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
3. Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області рішенням від 28 лютого 2024 року, з урахуванням ухвали Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 04 березня 2024 року (про виправлення описки), заяву задовольнив частково.
4. У задоволенні заяви ОСОБА_2 про звільнення її від обов`язків опікуна над недієздатним ОСОБА_3 , відмовив. Призначив ОСОБА_1 другим опікуном над недієздатним ОСОБА_3 , який за рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 31 липня 2013 року визнаний недієздатним. Вирішив питання про розподіл судових витрат.
5. Судове рішення мотивовано тим, що згідно з рішенням виконавчого комітету Прилуцької міської ради Чернігівської області від 04 січня 2024 року № 3 вирішено направити подання до суду щодо доцільності призначення другим опікуном ОСОБА_1 , над недієздатною особою ОСОБА_3 та збереження повноважень опікуна за ОСОБА_2 .
6. Заява ОСОБА_2 про звільнення її від повноважень опікуна не підлягала задоволенню, оскільки суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження неможливості виконувати нею обов`язки опікуна в подальшому, а лише надано довідку про перебуванні її з 22 січня 2024 року під наглядом у лікарській установі, хоча позовна заява до суду подана у листопаді 2023 року.
7. Суд враховував, що ОСОБА_1 здійснює над недієздатним ОСОБА_3 догляд, згодний з призначенням його опікуном та має можливість виконувати обов`язки опікуна над недієздатним. 
8.  Чернігівський апеляційний суд постановою від 22 серпня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнив частково. Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 28 лютого 2024 року, в частині вирішення вимог заяви ОСОБА_2 про звільнення від обов`язків опікуна недієздатного ОСОБА_3 скасував. Заяву ОСОБА_2 залишив без розгляду. В іншій частині рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 28 лютого 2024 року залишив без змін.
9. Апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції в частині щодо призначення ОСОБА_1 другим опікуном над недієздатним ОСОБА_3 , враховуючи подання виконавчого комітету Прилуцької міської ради Чернігівської області від 04 січня 2024 року про доцільність призначення ОСОБА_1 другим опікуном над недієздатним ОСОБА_3 , що буде відповідати інтересам недієздатного, та враховуючи надані стороною заявників докази. ОСОБА_1 здійснює догляд за недієздатним ОСОБА_3 , згодний на призначення його опікуном та має можливість виконувати обов`язки опікуна над недієздатним.
10. Разом з тим, представниця ОСОБА_4 , звертаючись до суду в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 із вказаною заявою, за власним підписом, на підтвердження своїх повноважень надала суду першої інстанції ордер на надання правничої (правової) допомоги, серії СВ № 1067962 від 10 листопада 2023 року про надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 , на підставі договору про надання правової допомоги б/н, без дати, у Прилуцькому міськрайонному суді. При цьому, жодних документів на підтвердження повноважень на представництво інтересів заявника ОСОБА_2 в суді першої інстанції у цій справі, адвокатка Зарічна В. С. не надала.
11. Отже, заяву ОСОБА_2 про звільнення від обов`язків опікуна необхідно залишити без розгляду на підставі пункту 2 частини першої статті 257 ЦПК України.
Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги
12. У вересні 2024 року представниця ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвокатка Зарічна В. С., подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 28 лютого 2024 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 22 серпня 2024 року, в якій просить оскаржені судові рішення скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення заяви в повному обсязі.
13. Наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, визначені пунктами 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження. 
14. Представниця заявників зазначає, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у побідних правовідносинах.
15. Суди порушивши норми статті 63 ЦК України, помилково дійшли висновку, що ОСОБА_2 здатна повноцінно виконувати обов`язки опікуна і потребує виключно допомоги другого опікуна ОСОБА_1 .
16. Апеляційний суд, залишивши заяву про звільнення ОСОБА_2 від обов`язків опікуна без розгляду, позбавив заявників права на судовий захист. Суд повинен був повернути заяву до суду першої інстанції для усунення недоліків.
17.  ОСОБА_2 не давала згоди бути в подальшому опікуном, оскільки вона має ряд захворювань, які унеможливлюють піклування про іншу особу.
Відзив на касаційну скаргу від іншого учасника справи не надходив 
Рух справи в суді касаційної інстанції
18. Верховний Суд ухвалою від 10 жовтня 2024 року відкрив касаційне провадження у цій справі та витребував справу із Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області.
19. 28 жовтня 2024 року цивільна справа № 742/6438/23 надійшла до Верховного Суду.
20. Верховний Суд ухвалою від 05 лютого 2026 року справу призначив до розгляду колегією у складі п`яти суддів.
21. Верховний Суд ухвалою від 11 лютого 2026 року передав на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звільнення від обов`язків опікуна та призначення опікуна особі, що визнана недієздатною, заінтересована особа - Орган опіки та піклування Прилуцької міської ради за касаційною скаргою представниці ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвокатки Зарічної В. С., на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 28 лютого 2024 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 22 серпня 2024 року.
22. Верховний Суд ухвалою від 06 квітня 2026 року повернув справу № 742/6438/23 на розгляд колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.
Фактичні обставини справи, з`ясовані судами
23. Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області рішенням від 31 липня 2013 року у справі № 742/3117/13-ц визнав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатним, встановив над ним опіку та призначив ОСОБА_2 його опікуном.
24. Згідно з довідкою Комунального некомерційного підприємства «Прилуцький міський центр первинної медико-санітарної допомоги» ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 22 січня 2024 року знаходиться під наглядом лікарської установи.
25. Батько недієздатного ОСОБА_3 - ОСОБА_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданою повторно 25 жовтня 2023 року серії НОМЕР_1 .
26. Відповідно до довідки Комунального некомерційного підприємства «Прилуцька центральна міська лікарня» від 27 жовтня 2023 року № 01-15/864 ОСОБА_3 , адреса реєстрації місця проживання: кв. АДРЕСА_1 , перебуває на обліку у лікаря-психіатра з 2008 року.
27. Згідно з копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 , виданого 23 серпня 2023 року на ім`я ОСОБА_3 , вид пенсії: по інвалідності 2 гр., загальне захворювання. Термін дії: довічно.
28. Відповідно із довідкою Прилуцького наркологічного диспансерного відділення від 06 листопада 2023 року № 666, ОСОБА_3 , на диспансерному обліку не числиться і за медичною допомогою не звертався.
29.  ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є братами, згідно з копією свідоцтва про народження ОСОБА_1 , серії НОМЕР_3 , у графі «Батьки» зазначено: ОСОБА_5 , ОСОБА_2 .
30. Відповідно до акта про фактичне проживання без реєстрації, виданого головою комітету самоорганізації населення № 1 Центрального мікрорайону від 23 жовтня 2023 року за № 451, ОСОБА_1 проживає зі слів сусідів, протягом одного місяця без реєстрації за адресою: кв. АДРЕСА_1 , та здійснює догляд за братом і матір`ю.
31. Згідно з довідкою про доходи № 6076 0709 5918 1049, виданої пенсіонеру ОСОБА_1 , він перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ у Львівській області і отримує пенсію за вислугу років.
32. Відповідно до довідки Дрогобицької міської поліклініки від 02 листопада 2023 року за № 332 ОСОБА_1 під наглядом лікаря психіатра та нарколога не перебуває.
33. Як вбачається із консультативного висновку спеціаліста від 19 жовтня 2023 року ОСОБА_1 може здійснювати соціальну роботу.
34. Рішенням виконавчого комітету Прилуцької міської ради Чернігівської області від 04 січня 2024 року № 3 вирішено направити подання до Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області щодо доцільності призначення другим опікуном ОСОБА_1 над недієздатною особою ОСОБА_3 , та збереження повноважень опікуна за ОСОБА_2 .
35. Із подання виконавчого комітету Прилуцької міської ради Чернігівської області від 04 січня 2024 року про доцільність призначення ОСОБА_1 другим опікуном над ОСОБА_3 та відповідність його інтересам недієздатного, вбачається, що ОСОБА_3 є особою з інвалідністю II групи, довічно та з 2008 року перебуває на обліку у лікаря-психіатра, потребує постійного стороннього догляду і нагляду. Рішенням Прилуцького районного суду Чернігівської області від 31 липня 2013 року ОСОБА_3 визнаний недієздатним, над ним встановлено опіку та призначено опікуна ОСОБА_2 . Разом з тим, через погіршення стану здоров`я опікун заявляє про неможливість виконувати передбачені чинним законодавством обов`язки та наполягає на знятті з неї обов`язків опікуна. Для полегшення виконання обов`язків ОСОБА_2 виконавчим комітетом міської ради ухвалено рішення про доцільність призначення другого опікуна ОСОБА_1 та збереження повноважень опікуна за ОСОБА_2 . Ураховуючи вищенаведене та те, що справа про звільнення ОСОБА_2 від обов`язків опікуна над ОСОБА_3 та призначення ОСОБА_1 опікуном над ОСОБА_3 знаходиться в провадженні Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області, керуючись підпунктом 4 пункту «б» частини 1 статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», пунктом 1 статті 60 ЦК України, виконавчий комітет Прилуцької міської ради вважав, що призначення ОСОБА_1 другим опікуном над ОСОБА_3 є доцільним та буде відповідати інтересам недієздатного.
Позиція Верховного Суду 
36. Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
37. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
38. Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
39. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише у межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
40. Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
41. Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав. 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
42. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
43. Згідно з частиною другою статті 34 ЦПК України у випадках, встановлених цим Кодексом, цивільні справи у судах першої інстанції розглядаються колегією у складі одного судді і двох присяжних, які при здійсненні правосуддя користуються всіма правами судді.
44. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи (пункт 1 частини другої статті 293 ЦПК України).
45. У випадках, встановлених пунктами 1, 3, 4, 9, 10 частини другої статті 293 ЦПК України, розгляд справ проводиться судом у складі одного судді і двох присяжних (частина четверта статті 293 ЦПК України).
46. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
47. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги (частина третя статті 400 ЦПК України).
48. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 15 вересня 2025 року у справі № 727/5306/24 (провадження 
№ 61-13213сво24) вказано, що норми процесуального права, які визначають порядок розгляду судом питань про призначення, зміну, звільнення від виконання обов`язків опікуна (частина друга статті 300 ЦПК України), розміщені у главі 2 розділу IV ЦПК України, щодо якої у взаємозв`язку і з положеннями пункту 1 частини другої статті 293 ЦПК України існує безальтернативний припис, передбачений частиною четвертою статті 293 ЦПК України, про розгляд таких справ саме колегіальним складом суду (один суддя і двоє присяжних), та не передбачено диференційованого підходу щодо формулювання складу суду залежно від специфіки питання, яке є предметом судового розгляду відповідно до статті 300 ЦПК України. Таке тлумачення змісту частини другої статті 300 ЦПК України та пункту 1 частини другої статті 293 ЦПК України з огляду на специфіку спірних правовідносин та їх соціальну важливість відповідає принципам справедливості, розумності та узгоджується з положеннями Конвенції, зокрема пунктом 1 статті 6. Тому до вимог про встановлення опіки і призначення опікуна, як і про його заміну чи звільнення, що вирішуються після вирішення вимоги про визнання фізичної особи недієздатною в іншому судовому процесі, має застосовуватися правило визначення складу суду, передбачене у пункті 1 частини другої статті 293 ЦПК України щодо вимоги про визнання фізичної особи недієздатною; вимоги про встановлення опіки, призначення опікуна чи співопікуна, заміни опікуна або співопікуна чи звільнення від повноважень опікуна, які вирішуються після вирішення вимоги про визнання фізичної особи недієздатною в іншому судовому процесі, підлягають розгляду судом першої інстанції у складі одного судді і двох присяжних.
49. У справі, що переглядається, за наслідками розгляду заяви про звільнення від обов`язків опікуна та призначення опікуна місцевий суд ухвалив оскаржене рішення одноособово, у складі одного судді (без двох присяжних).
50. З урахуванням висновків, зроблених у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 15 вересня 2025 року у справі № 727/5306/24 (провадження № 61-13213сво24), судовий розгляд цієї справи в суді першої інстанції повинен здійснюватися у складі судді та двох присяжних. 
51. У зв`язку із наведеним, рішення суду першої інстанції ухвалене неповноважним складом та, в силу приписів цивільного процесуального законодавства, підлягає обов`язковому скасуванню, на що не звернув увагу суд апеляційної інстанції.
52. Аналогічний висновок Верховний Суд зробив у постановах від 05 листопада 2025 року у справі № 387/417/23 та від 08 січня 2026 року у справі № 755/19654/21.
53. Встановивши наявність обов`язкової підстави для скасування судових рішень, колегія суддів Верховного Суду не надає оцінку іншим доводам касаційної скарги, що стали підставою для відкриття касаційного провадження.
Висновок за результатами розгляду касаційної скарги
54. Судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду (пункт 1 частини першої статті 411 ЦПК України).
55. Відповідно до частини четвертої статті 411 ЦПК України справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
56. У зв`язку з наведеним Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу належить задовольнити частково, скасувати оскаржені судові рішення, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
Щодо судових витрат 
57. Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
58. Враховуючи, що справа направляється на новий розгляд до суду першої інстанції, Верховний Суд не здійснює розподіл судових витрат.
Керуючись статтями 406, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
П О С Т А Н О В И В :
Касаційну скаргу представниці ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвокатки Зарічної Вікторії Сергіївни, задовольнити частково.
Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 28 лютого 2024 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 22 серпня 2024 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І. В. Литвиненко
Судді: А. І. Грушицький 
А. А. Калараш
Є. В. Петров
В. В. Пророк