ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА	

справа № 753/11276/26
провадження № 2-о/753/449/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2026 року Дарницький районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді - Шаповалової К.В.
за участі секретаря - Давидюк В.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду за адресою: м. Київ, вул. О. Кошиця, 5а в порядку окремого провадження заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про встановлення факту народження дітей на тимчасово окупованій території, заінтересована особа: Дарницький районний в м. Києві відділ реєстрації актів цивільного стану Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України,
ВСТАНОВИВ:
21 травня 2026 року адвокатом Ігнатовим Д.І., який представляє інтереси заявника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 подано до суду заяву про встановлення факту народження дітей на тимчасово окупованій території.
Вимоги заяви заявники мотивують тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 у них м. Сімферополь Автономної Республіки Крим (тимчасово окупована територія) народилися діти чоловічої статі. Встановлення факту народження дітей необхідно для отримання свідоцтв про їх народження встановленого законодавством України зразка.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 травня 2026 року матеріали позову передано в провадження судді Шаповаловій К.В. Фактично справу передано судді 28 травня 2026 року.
Ухвалою суду від 05 червня 2026 року заяву було залишено без руху та надано представнику заявника строк на усунення недоліків.
09 червня 2026 року до суду від представника заявника надійшла заява про усунення недоліків.
Ухвалою суду від 10 червня 2026 року було відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в судове засідання на 15 червня 2026 року на 12:30 год.
Ухвалою суду від 15 червня 2026 року було зобов`язано заявників через свого представника ОСОБА_3 надати суду: належним чином завірену копію виписного епікризу, згідно якого  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 04 листопада 2019 року та ІНФОРМАЦІЯ_2 народила дітей чоловічої статі; належним чином завірену копію медичної довідки про народження  ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 дітей чоловічої статі; докази перебування на обліку в закладах охорони здоров`я вагітної  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; докази перебування на обліку в закладах охорони здоров`я  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,та новонародженої нею дитини чоловічої статі, після 04 листопада 2019 року; докази перебування на обліку в закладах охорони здоров`я  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,та новонародженої нею дитини чоловічої статі, після 19 січня 2021 року. Судове засідання у справі було відкладено на 25 червня 2026 року на 10:00 год.
23 червня 2026 року до суду від представника заявників надійшли додаткові пояснення у справі, у яких представник зазначив, що витребувані судом медичні документи, а саме: виписні епікризи, копії медичних довідок про народження, докази перебування на обліку в закладах охорони здоров`я вагітної ОСОБА_2 , докази перебування на обліку в закладах охорони здоров`я ОСОБА_2 та її новонароджених дітей, не можуть бути надані заявниками з об`єктивних причин. Вказані документи формувались у медичних закладах, розташованих на території Автономної Республіки Крим, доступ до яких у заявників на даний час об`єктивно неможливий у зв`язку з військово-політичною ситуацією, а також відсутністю реальних механізмів отримання архівних медичних документів з вказаної території. Заявники не мають можливості особисто звернутися у відповідні медичні заклади, а також отримати дублікати чи архівні копії документів через офіційні українські чи міжнародні процедури, оскільки такі механізми фактично відсутні відносно вказаних закладів. Обставини, пов`язані з неможливістю надання первинної медичної документації, зумовлені об`єктивними та незалежними від заявників причинами, які неможливо було передбачити чи яким запобігти, включно з окупацією території АР Крим 2014 року та наступним воєнним станом. Не дивлячись на відсутність медичної документації, факт народження дітей підтверджується іншими допустимими доказами, що знаходяться у матеріалах справи, в тому числі, свідоцтвами про народження дітей, виданими компетентним органом, що містять відомості про батьків, місце народження; документами, що підтверджують особу батьків та взаємозв`язок з дітьми. Представник заявників наголошує, що вказані свідоцтва про народження містять повні ідентифікаційні дані і дозволяють встановити походження дітей, а також не містять протиріч з наданими матеріалами справи.
Заявник та його представник у судове засідання призначене на 25 червня 2026 року не з`явилися, представник зазначив, що просить суд проводити розгляд справи за його відсутності та відсутності заявника. Матеріали справи містять заяву заінтересованої особи про розгляд справи за відсутності уповноваженого представника.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку із відсутністю сторін.
Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які заявник посилається, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до копії свідоцтва про народження, виданого відділом реєстрації народження м. Сімферополя Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим від 25 грудня 2019 року за № НОМЕР_1 народився ОСОБА_4 , батьками якого зазначені: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Окрім того, відповідно до копії свідоцтва про народження, виданого відділом реєстрації народження м. Сімферополя Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим від 03 березня 2021 року за № НОМЕР_2 народився ОСОБА_5 , батьками якого зазначені: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.
За змістом ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 червня 2024 року у справі № 759/17678/22 (провадження № 61-2299св24) зазначено: 
«особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України встановлені статтею 317 ЦПК України.
Відповідно до статті 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Копія судового рішення видається учасникам справи негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи.
У частині другій статті 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.
Згідно з частинами першою-третьою статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану.
Частинами третьою-четвертою статті 49 Цивільного кодексу України передбачено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до частин першої, другої статті 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. Державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків або за заявою, поданою в електронній формі.
Підставою для здійснення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров`я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров`я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров`я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Медична консультаційна комісія видає документ про народження у разі встановлення факту народження жінкою дитини. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження (стаття 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»).
Таким чином, підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є відповідний медичний документ, виданий закладом охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження.
При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження такою жінкою.
У абзаці сто двадцять шостому пункту 8 глави 1 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за № 719/4940 (далі - Правила № 52/5), зазначено, що державну реєстрацію народження на підставі рішення суду про встановлення факту народження на тимчасово окупованій території України проводить відділ державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення суду в день надходження такого рішення в паперовій формі або будь-який відділ державної реєстрації актів цивільного стану за зверненням заявника в день отримання рішення суду у спосіб, передбачений абзацами п`ятим, шостим пункту 3 глави 1 розділу II цих Правил.
Згідно з підпунктом «в» пункту 12 глави 1 розділу III Правил № 52/5 у разі встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України підставою для внесення відомостей про батьків дитини є відповідне рішення суду, яким встановлені такі дані.
Звертаючись до суду із заявою заявниками зазначено місце проживання у м. Сімферополь, тобто на тимчасово окупованій території з березня 2014 року.
Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту народження на тимчасово окупованій території заявники надали суду лише копії свідоцтв про народження дітей, які видані відділом реєстрації народження м. Сімферополя Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим.
Відповідно до пункту 1.40 наказу Міністерства охорони здоров`я України «Про затвердження форм первинної облікової документації та Інструкцій щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров`я незалежно від форми власності та підпорядкування» від 14 лютого 2012 року № 110 (далі - наказ МОЗ України № 110 від 14 лютого 2012 року), затверджено форму первинної облікової документації № 096/о «Історія вагітності та пологів №__» та Інструкцію щодо її заповнення. У пункті 2 наказу МОЗ України № 110 від 14 лютого 2012 року зазначено - установити, що персональні дані, які містяться у формах первинної облікової документації, затверджених цим наказом, обробляються відповідно до вимог Закону України «Про захист персональних даних». Пунктом 4 Інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації № 096/о «Історія вагітності та пологів №__» (наказ МОЗ України № 29 від 21 січня 2016 року) визначено - форма № 096/о ведеться з метою контролю правильності організації лікувально-діагностичного процесу та використовується для надання матеріалів за запитами (правоохоронних органів, суду тощо). Наказом Міністерства охорони здоров`я України № 545 від 08 серпня 2006 року «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», затверджено форми первинної облікової документації та інструкції щодо їх заповнення та видачі. Вказаним наказом МОЗ України затверджено в тому числі і медичну довідку про перебування дитини під наглядом лікувального закладу за формою № 103-1/о та інструкцію щодо її заповнення та видачі. Відповідно до Інструкції щодо заповнення та видачі медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма № 103-1/о) (далі - Інструкція), вказано, що Інструкція обов`язкова для всіх лікувально-профілактичних закладів незалежно від відомчої підпорядкованості та форм власності. У пункті 1.1 Інструкції зазначено, що для забезпечення реєстрації в органах реєстрації актів цивільного стану народження дитини, яка народилася поза лікувальним закладом, а також для забезпечення реєстрації народження дитини після закінчення 1 року з дня народження і до досягнення нею 16 років (у разі якщо дитина перебувала під наглядом медичного закладу) заклад охорони здоров`я видає «Медичну довідку про перебування дитини під наглядом лікувального закладу», форма № 103-1/о (далі - медична довідка);
Заявники мали змогу та були зобов`язані для об`єктивного розгляду справи надати для підтвердження своїх вимог, зокрема, медичну документацію за формою № 096/о, медичну довідку за формою № 103-1/о тощо. Тобто, крім свідоцтв про народження, виданих окупаційною владою, ніяких інших доказів для встановлення факту народження дитини на окупованій території, не надано. Суд зазначає, що одних лише копій свідоцтв про народження дітей, які видані відділом реєстрації народження м. Сімферополя Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим не достатньо для встановлення факту народження таких на окупованій території.
Таким чином, заявниками не надано належних та допустимих доказів, які в своїй сукупності дозволяють дійти висновку про можливість встановлення факту народження дітей на тимчасово окупованій території України в порядку статті 317 ЦПК України. За таких обставин, наданих заявниками доказів не достатньо для встановлення факту народження на окупованій території дітей ОСОБА_2 .
Наведені положення Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» дають підстави для висновку про те, що документи, видані на тимчасово окупованій території України незаконними органами та їх посадовими чи службовими особами, є недійсними і не створюють правових наслідків, за винятком документів, що підтверджують, зокрема факт народження.
Водночас Закон України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та Правила № 52/5 не містять спеціальної норми права щодо порядку державної реєстрації народження на тимчасово окупованій території України відповідними органами державної реєстрації актів цивільного стану без рішення суду про встановлення такого факту, що унеможливлює встановлення факту народження та здійснення державної реєстрації народження в позасудовому порядку.
У Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави-члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».
Зазначений висновок враховував також ЄСПЛ у справах «Лоізіду проти Туречини» (Loizidou v. Turkey, рішення від 18 грудня 1996 року), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, рішення від 10 травня 2001 року), «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, рішення від 23 лютого 2016 року).
Визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті, зокрема щодо народження дитини, з метою захисту прав громадян України, не легітимізує таку владу та не надає автоматичної дійсності таким актам. Такі дії зумовлені тим, що держава має вживати заходів щодо ефективного захисту прав громадян на своїй території, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої держави.
При наданні оцінки, зокрема, свідоцтву про народження дитини, довідці медичного характеру, як доказам потрібно враховувати, що хоча такі документи не є юридично дійсними, але вони можуть підтверджувати, що певна установа, яка не діє відповідно до українського законодавства, але de facto існує на тимчасово окупованій території зафіксувала факт народження дитини.
Правова оцінка документам, поданим заявниками на підтвердження факту народження на тимчасово окупованій території України, зокрема документам, виданим органами та установами самопроголошених утворень, розташованими на окупованій території України, надається судом цивільної юрисдикції в сукупності з іншими доказами під час розгляду заяви про встановлення факту народження на тимчасово окупованій території України в порядку статті 317 ЦПК України, а не органами державної реєстрації актів цивільного стану. Саме рішення суду про встановлення такого факту є підставою для державної реєстрації народження та для внесення відомостей про батьків дитини відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення суду (див. висновок Верховного Суду від 23 листопада 2022 року у справі № 759/7001/22).
Подібні висновки щодо застосування норм матеріального права викладено у постановах Верховного Суду від 13 березня 2024 року у справі № 169/410/23 та від 24 квітня 2024 року у справі № 761/13911/23.
Зазначене узгоджується зі змістом частини другої статті 319 ЦПК України, відповідно до якої рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів».
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 квітня 2024 року у справі № 761/13911/23 (провадження № 61-508св24) зазначено:
«46. Визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті, зокрема щодо народження дитини, з метою захисту прав громадян України, не легітимізує таку владу та не надає автоматичної дійсності таким актам. Такі дії зумовлені тим, що держава має вживати заходів щодо ефективного захисту прав громадян на своїй території, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої держави.
47. При наданні оцінки, зокрема, свідоцтву про народження дитини, медичній довідці, як доказам, потрібно враховувати, що хоча такі документи не є юридично дійсними на території України, вони можуть підтверджувати, що певна установа, яка не діє відповідно до українського законодавства, але de facto існує на тимчасово окупованій території, зафіксувала факт народження дитини.
48. Правова оцінка документам, поданим заявником на підтвердження факту народження на тимчасово окупованій території України, зокрема документам, виданим органами та установами самопроголошених утворень, розташованими на окупованій території України, надається судом цивільної юрисдикції в сукупності з іншими доказами під час розгляду заяви про встановлення факту народження на тимчасово окупованій території України в порядку статті 317 ЦПК України. Саме рішення суду про встановлення такого факту є підставою для державної реєстрації народження та для внесення відомостей про батьків дитини відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення суду (висновок Верховного Суду від 23 листопада 2022 року у справі № 759/7001/22)».
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2024 року у справі № 169/410/23 (провадження № 61-8760св23)) зазначено: «наведені положення Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» дають підстави для висновку про те, що документи, видані на тимчасово окупованій території України незаконними органами та їх посадовими чи службовими особами, є недійсними і не створюють правових наслідків, за винятком документів, що підтверджують, зокрема факт народження. Водночас Закон України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та Правила № 52/5 не містять спеціальної норми права щодо порядку державної реєстрації народження на тимчасово окупованій території України відповідними органами державної реєстрації актів цивільного стану без рішення суду про встановлення такого факту, що унеможливлює встановлення факту народження та здійснення державної реєстрації народження в позасудовому порядку. […] При наданні оцінки, зокрема, свідоцтву про народження дитини, довідці медичного характеру, як доказам потрібно враховувати, що хоча такі документи не є юридично дійсними, але вони можуть підтверджувати, що певна установа, яка не діє відповідно до українського законодавства, але de facto існує на тимчасово окупованій території зафіксувала факт народження дитини. […] У справі, що переглядається, суди встановили, що на підтвердження факту народження дочки заявниця надала копію паспорта громадянина України; копію свідоцтва про зміну прізвища; копію виписного епікризу (із акушерського стаціонару) від 17 січня 2022 року про народження ОСОБА_1 о 22 год. 27 хв. дівчинки; копію свідоцтва про народження ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, виданого 19 січня 2022 року, так званим відділом запису актів цивільного стану Нахимівського району м. Севастополя Управління реєстрації актів цивільного стану м. Севастополя, серія НОМЕР_2, матір`ю якої є ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянка Російської Федерації. Надавши оцінку зазначеним документам, наданим заявницею на підтвердження факту народження на тимчасово окупованій території України, зокрема документам, виданим органами та установами самопроголошених утворень, розташованими на окупованій території України, суд першої інстанції, з чим погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для встановлення факту народження ІНФОРМАЦІЯ_1 на тимчасово окупованій території України у місті Севастополь АР Крим дитини жіночої статі - ОСОБА_2, матір`ю якої є громадянка України ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Чирчик Ташкентської області Узбекистану та здійснення запису про батька дитини на підставі частини першої статті 135 СК України - громадянин України ОСОБА_3».
Таким чином, оскільки заявниками окрім копій свідоцтв про народження дітей, виданих органами окупаційної влади, не надано інших документів, які б підтверджували факт народження  ОСОБА_2 дітей чоловічої статі, та зважаючи на висновки судів вищих інстанцій, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви.
Керуючись ст. ст. 263-265, 315, 317, 319, 354 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
у задоволенні заяви  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про встановлення факту народження дітей на тимчасово окупованій території, заінтересована особа: Дарницький районний в м. Києві відділ реєстрації актів цивільного стану Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України - відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя К.В. Шаповалова