ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
24.06.2026	Справа № 910/9573/25 (910/3180/26)	

За позовом Першого заступника керівника Окружної прокуратури міста Миколаєва в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна по Одеській та Миколаївській областях
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікморсервіс Ніколаєв"
за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача -Державне підприємство "Миколаївський морський торговельний порт"
про стягнення 210 224,83 грн та зобов`язання повернути майно.
в межах справи №910/9573/25
За заявою Державного підприємства "Адміністрація морських портів України (01135, м. Київ, пр-т Берестейський,14, ідентифікаційний номер 38727770) в особі Миколаївської філії ДП "Адміністрації морських портів України" (адміністрації Миколаївського морського порту) (54020, м. Миколаїв, вул. Заводська,23, ідентифікаційний номер 38728444) 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікморсервіс Ніколаєв" (01133, м. Київ, вул. Генерала Алмазова,18/7 літера "В", ідентифікаційний номер 32655926)
про банкрутство 
Суддя Мандичев Д.В.
Представники учасників: не викликались.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
У провадженні Господарського суду міста Києва знаходиться справа №910/9573/25 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікморсервіс Ніколаєв". 
перший заступник керівника Окружної прокуратури міста Києва в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна по Одеській та Миколаївській областях звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікморсервіс Ніколаєв" про стягнення 210 224,83 грн. заборгованості по орендній платі, зокрема, 186 786,05грн.-орендна плата, 23 438,78грн.-пеня та зобов`язання Товариство з обмеженою відповідальністю "Нікморсервіс Ніколаєв" повернути Регіональному відділенню Фонду державного майна по Одеській та Миколаївській областях нежитлові приміщення 1-го поверху адміністративно-побутової будівлі ВРР-2, інв. №3342, загальною площею 386,7 кв.м. згідно з планом розміщення орендованих приміщень доданого до Договору оренди державного нерухомого майна від 11.12.2006 №РОФ -581 (з урахуванням Додаткової угоди від 19.01.2021 №4), розташованих по вул. Заводській,23/26 в м. Миколаєві, загальною вартістю 2 470 320,00грн.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання). Залучено до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача -Державне підприємство "Миколаївський морський торговельний порт" (54020, Миколаївська обл., м. Миколаїв, вул. Заводська, 23/14, ідентифікаційний номер 01125608).
Ухвала про відкриття провадження у справі доставлена до електронного кабінету прокурора 27.03.2026 о 18:31 год., що підтверджується повідомленням про доставлення процесуального документа до електронного кабінету особи від 28.03.2026. 
Ухвала про відкриття провадження у справі доставлена до електронного кабінету позивача 27.03.2026 о 18:30 год., що підтверджується повідомленням про доставлення процесуального документа до електронного кабінету особи від 28.03.2026. 
Також, дана ухвала суду доставлена до електронного кабінету відповідача 27.03.2026 о 18:31 год., що підтверджується повідомленням про доставлення процесуального документа до електронного кабінету особи від 28.03.2026.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.06.2026 позовну заяву Першого заступника керівника Окружної прокуратури міста Миколаєва в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна по Одеській та Миколаївській областях до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікморсервіс Ніколаєв" про стягнення 210 224,83 грн та зобов`язання повернути майно залишено без розгляду в частині позовних вимог про стягнення 128 517,76 грн. боргу з орендної плати та 14 351,88 грн. пені.
Частиною 2 статті 178 ГПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 ГПК України та ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.03.2026, не подав до суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 ГПК України.
Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.
Приписами статті 248 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

11.12.2006 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Миколаївській області (далі - Регіональне відділення) та ТОВ "Нікморсервіс Ніколаєв" (далі -Орендар) укладено Договір оренди державного нерухомого майна № РОФ-581, що знаходиться на балансі Державного підприємства "Миколаївський морський торговельний порт" (далі - Балансоутримувач). 
Відповідно до умов Договору Орендодавець передав, а Орендар прийняв в строкове платне користування державне нерухоме майно розташованого за адресою: вул. Заводська, 23, м. Миколаїв, а саме: - Нежитлові приміщення 1-го поверху адміністративно- побутової будівлі ВРР-2, інв. № 3342, загальною площею 375,66 кв.м., вартість яких дорівнює 370 826 грн., згідно з незалежною оцінкою станом на 31.07.2006.
Відповідно до п. 3.4. Договору Орендар перераховує не пізніше 12 числа місяця, наступного за звітним, з урахуванням щомісячного індексу інфляції безпосередньо до Державного бюджету та Балансоутримувачу у співвідношенні 70% до 30% відповідно до пропорцій розподілу.
Згідно п.11.1 Договору, в редакції Додаткової угоди від 19.02.2021 №4 про продовження терміну дії договору, строк дії Договору 5 років з дати набрання чинності вказаної Додаткової угоди №4. 
Зазначене майно за Договором оренди державного нерухомого майна від 11.12.2006 № РОФ-581 передано в оренду за актом приймання-передавання від 11.12.2006 року.
Договором від 24.09.2012 про внесення змін та доповнень до Договору, у зв`язку із здійсненою паспортизацією об`єкту оренди, п. 1.1 викладено в наступній редакції: «Орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - нежитлові приміщення адміністративно-побутової будівлі ВРР-2, загальною площею 386,7 кв. м, згідно з планом розміщення орендованих приміщень доданого до Договору, що розташовані по вул. Заводській, 23/26 в м. Миколаєві, що обліковуються на балансі ДП «Миколаївський морський торговельний порт». 
Додатковою угодою № 4 від 19.01.2021, за результатами проведення електронного аукціону, продовжено термін дії Договору на 5 років, тобто до 18.01.2026 включно. Місячна орендна плата визначена у розмірі 28 000 грн.
17.12.2025 Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Миколаївській області направлено відповідачу лист, в якому орендаря попереджено про припинення договору у зв`язку із його закінченням 18.01.2026 та повідомлено про необхідність сплати заборгованості та звільнення майна з одночасним підписанням акту приймання - передачі, у разі не погашення наявної заборгованості.
Регіональним відділенням прийнято наказ від 19.01.2026 № 27 про припинення дії договору № РОФ-581 від 11.12.2006. Про прийняте рішення листом від 21.01.2026 орендодавець повідомив товариство та балансоутримувача.
Листом від 15.01.2026 відповідач повідомив про неможливість повернення майна у зв`язку з відсутністю працівників, які б могли бути присутніми при передачі майна. При цьому, вказано на можливість узгодження строків для складання акту приймання-передачі об`єкту протягом 3-х місяців. 
Звернувшись із даним позовом до суду, прокурор зазначив, що за відповідачем перед державним бюджетом утворилась заборгованість із орендної плати за період з 15.02.2025 по 18.01.2026 у сумі 186 786,05 грн, яка нарахована у розмірі 50% від щомісячної орендної плати (місячна орендна плата у повному обсязі (100%) складає 45 899,20 грн, 50% від неї становить - 22 949,6 грн, до бюджету відраховується 70%, тобто місячна орендна плата до бюджету становить - 16 064,72 грн).
Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Стаття 131-1 Конституції України передбачає, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Згідно з частинами 3, 5 статті 53 ГПК України встановлюють, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.
У положеннях частини 4 статті 53 ГПК України визначено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.
Згідно з частиною 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною 4 цієї статті. Не допускається здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній, а також у правовідносинах, пов`язаних із виборчим процесом, проведенням референдумів, діяльністю Верховної Ради України, Президента України, створенням та діяльністю засобів масової інформації, а також політичних партій, релігійних організацій, організацій, що здійснюють професійне самоврядування, та інших громадських об`єднань. 
Частиною 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень. Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.
У постанові від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновків, що прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.
Листом від 06.03.2026 Регіональне відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях просило прокуратуру вжити заходи представницького характеру щодо стягнення заборгованості з ТОВ «Нікморсервіс Ніколаєв» та повернення державного нерухомого майна у зв`язку з неможливістю самостійного пред`явлення позову через обмеження кошторисних призначень на сплату судового збору. 
У листі від 16.03.2026 Окружна прокуратура міста Миколаєва просила повідомити Регіональне відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях щодо ініціювання останнім питання про виділення додаткового фінансування для сплати судового збору.
Окружною прокуратурою міста Миколаєва листом від 18.03.2026 повідомлено позивача про звернення прокуратури до суду з вказаним позовом на захист інтересів держави. 
Таким чином, суд вважає дотриманою прокурором передбачену статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» процедуру для здійснення представництва інтересів держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна по Одеській та Миколаївській областях.
Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. 
Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. 
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч. 1. ст. 283 ГК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у володіння та користування майно для здійснення господарської діяльності.
Орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством (ч. 1 ст. 286 ГК України). 
Судом установлено, що заборгованість відповідача за Договором оренди № РОФ-581 від 11.12.2006 за період жовтень 2025 року до 18.01.2026 становить 58 268,29 грн. та підтверджена належними доказами, наявними в матеріалах справи, у той час як відповідач на момент прийняття рішення не надав документи, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем.
Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. 
Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частина 6 ст. 231 ГК України визначає, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором. 
Відповідно до п.3.8 незмінюваних умов Додаткової угоди на суму заборгованості зі сплати орендної плати нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення перерахування орендної плати.
Із розрахунку пені (із урахуванням залишення позову в частині без розгляду) слідує, що остання нарахована в сумі 9 086,90 грн. за період із 19.09.2025 до 18.01.2026.
Проте, ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.09.2025 відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікморсервіс Ніколаєв", введено, із-поміж іншого, мораторій на задоволення вимог кредиторів.
Відповідно до частини 2 статті 41 Кодексу України з процедур банкрутства мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з відкриттям провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Ухвала є підставою для зупинення вчинення виконавчих дій. Про запровадження мораторію розпорядник майна повідомляє відповідному органу або особі, яка здійснює примусове виконання судових рішень, рішень інших органів, за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника та місцезнаходженням його майна. 
У частині 3 статті 41 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій; не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.
Таким чином, нарахування пені після відкриття провадження у справі № 910/9573/25 не відповідає положенням чинного законодавства, що зумовлює суд у задоволенні позову в цій частині відмовити.
Згідно з частиною 1 статті 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.
Відповідно до частини 1 ст. 25 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" у разі припинення договору оренди орендар зобов`язаний протягом трьох робочих днів з дати припинення договору повернути орендоване майно в порядку, визначеному договором оренди.
Оскільки доказів повернення відповідачем після припинення договору № РОФ-502 нерухомого майна з оренди матеріали справи не містять, тобто відповідач продовжив використовувати об`єкт оренди без достатніх правових підстав, порушуючи право власника майна володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позову про зобов`язання повернути таке майно.
Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За приписами частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
На підставі статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Судові витрати позивача по сплаті судового збору відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 74, 76-79, 86, 123, 129, 232-233, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -
ВИРІШИВ:
1. Позовні вимоги задовольнити частково.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікморсервіс Ніколаєв" (01133, м. Київ, вул. Генерала Алмазова,18/7 літера "В", ідентифікаційний код 32655926) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях (65048, м. Одеса, вул. Велика Арнаутська, 15; ідентифікаційний код 43015722) 58 268 (п`ятдесят вісім тисяч двісті шістдесят вісім) грн. 29 коп. боргу з орендної плати.
3. Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Нікморсервіс Ніколаєв» (01133, м. Київ, вул. Генерала Алмазова,18/7 літера "В", ідентифікаційний код 32655926) повернути Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях (65048, м. Одеса, вул. Велика Арнаутська, 15; ідентифікаційний код 43015722) нежитлові приміщення 1-го поверху адміністративно-побутової будівлі ВРР-2, інв. № 3342, загальною площею 386,7 кв. м, згідно з планом розміщення орендованих приміщень доданого до Договору оренди державного нерухомого майна від 11.12.2006 № РОФ-581 (з урахуванням Додаткової угоди від 19.01.2021 № 4), розташованих по вул. Заводській, 23/26 в м. Миколаєві, загальною вартістю 2 470 320 грн.
4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікморсервіс Ніколаєв" (01133, м. Київ, вул. Генерала Алмазова,18/7 літера "В", ідентифікаційний код 32655926) на користь Миколаївської обласної прокуратури (54030, м. Миколаїв, вул. Спаська, 28; ідентифікаційний код 02910048) 3 400 (три тисячі чотириста) грн. 34 коп. витрат по сплаті судового збору.
5. У решті вимог відмовити.
6. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати накази.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення складено 24.06.2026

Суддя Д.В. Мандичев