Номер провадження 2/754/1853/26
Справа №754/19340/25
РІШЕННЯ 
Іменем України

29 квітня 2026 року Деснянський районний суд м. Києва
складі: головуючої судді - Панченко О.М.
секретаря судових засідань Сарнавського М.О.
за участі позивача ОСОБА_1 
представника позивача - ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання мирової угоди, -

В С Т А Н О В И В:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідачки ОСОБА_3 про розірвання мирової угоди затвердженої судом. 
В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 09.05.2024 року було затверджено мирову угоду, укладену між ним та відповідачкою у цивільній справі №754/3613/24 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на їх спільну дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення нею повноліття. На виконання п. 4 мирової угоди він почав сплачувати аліменти на відповідний рахунок, який відкрила позивач. Останній платіж було здійснено за червень 2025 року. Припиненням сплати аліментів стала та обставина, що починаючи з жовтня 2024 року відповідачка проживає окремо від дитини. Вихованням дитини займаються він та матір відповідачки - ОСОБА_5 . Утримання дитини також відбувається за їх рахунок. Враховуючи, що на момент подання позову до суду відповідачка у справі не проживає з дитиною понад один рік, остання не має права на отримання аліментів, які затверджені мировою угодою, з огляду на що мирова угода повинна бути розірвана. Після розірвання мирової угоди позовна заява ОСОБА_3 має бути залишена без задоволення, оскільки невиконання мирової угоди відбувається саме з боку отримувача аліментів, - нецільове їх використання і не проживання разом з дитиною. В зв`язку із викладеним, просить суд мирову угоду затверджену 09.05.2024 року Деснянським районним судом м. Києва в рамках цивільної справи №754/3613/24 - розірвати. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів відмовити повністю.
Згідно Протоколу авторозподілу судової справи від 17.11.2025 року справу передано на розгляд судді Панченко О.М.
Ухвалою судді від 21.11.2025 року дана позовна заява була залишена без руху. 26.11.2025 року від позивача на адресу суду надійшла заява про усунення недоліків.
Ухвалою суду від 27.11.2025 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.
В судовому засіданні позивач та його представник підтримали вимоги позову та просили суд про їх задоволення.
Відповідачка у справі в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. Про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином. 
Допитана в якості свідка в судовому засіданні ОСОБА_5 , яка є матір`ю відповідачки у справі пояснила, що їй невідомо де проживає її донька, її номер телефону не відповідає. Спільна дитина сторін у справі проживає разом із нею, у позивача наразі інша, нова сім`я, але на вихідні доньку ОСОБА_4 він забирає до себе. Мати дитини не допомагає утримувати дитину, батько дитини допомагає утримувати дитину.
Суд, вислухавши вступне слово позивача, його представника, допитавши свідка, дослідивши наявні у справі письмові докази, дійшов наступного висновку.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 09.05.2024 року було затверджено мирову угоду, укладену між позивачем та відповідачкою у цивільній справі №754/3613/24 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на їх спільну дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення нею повноліття. 
Звертаючись до суду із даним позовом, позивач посилався на те, що на виконання п. 4 мирової угоди він почав сплачувати аліменти на відповідний рахунок, який відкрила позивач у справі №754/3613/24. Останній платіж було здійснено за червень 2025 року. Припиненням сплати аліментів стала та обставина, що починаючи з жовтня 2024 року відповідачка проживає окремо від дитини. Вихованням дитини займаються він та матір відповідачки - ОСОБА_5 . Утримання дитини також відбувається за їх рахунок. Враховуючи, що на момент подання позову до суду відповідачка у справі не проживає з дитиною понад один рік, остання не має права на отримання аліментів, які затверджені мировою угодою, з огляду на що мирова угода повинна бути розірвана. Після розірвання мирової угоди позовна заява ОСОБА_3 має бути залишена без задоволення, оскільки невиконання мирової угоди відбувається саме з боку отримувача аліментів, - нецільове їх використання і не проживання разом з дитиною.
Мирова угода є поєднанням цивільно-правової угоди, в якому визначені зобов`язання сторін, і процесуальних дій, передбачених ЦПК України.
Відповідно до статті 6 та частини першої статті 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
У той же час відповідно довимог цивільно-процесуального законодавства мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов`язків сторін та предмета позову.
У разі укладення сторонами мирової угоди суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.
Закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди.
Частиною першоюстатті 293 ЦПК Українибуло передбачено, що ухвала суду першої інстанції визнання мирової угоди за клопотанням сторін може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду.
Визнана судом за клопотанням сторін мирова угода не може бути розірвана судовим рішенням в іншій справі. Визнання судом мирової угоди з одночасним припиненням провадження у справі є одноактною (нерозривною) процесуальною дією і не може розглядатися як два самостійних акти - окремо щодо затвердження мирової угоди і щодо припинення провадження.
Ухвала про визнання мирової угоди має загальнообов`язковий характер і підлягає оскарженню в порядку, визначеному процесуальним законом. Вимоги позивача про розірвання затвердженої судом мирової угоди свідчать про те, що ним обрано позапроцесуальний шлях оскарження судового рішення (ухвали) у справі, в якій судом було визнано мирову угоду, що порушує принцип остаточності судового рішення.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 20 травня 2020 року в справі № 319/1620/16-ц (провадження № 61-16773св18), у постанові від 08.12.2021 року в справі №555/2195/18 (провадження 61-20754св19).
В зв`язку з вищевкладеним, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про розірвання мирової угоди затвердженої судом.
Щодо вимог позову про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, то оскільки ці вимоги не мають самостійного характеру, а у задоволенні основної вимоги суд відмовляє, то суд також приходить до висновку про відмову у задоволенні таких вимог позову.
У відповідності до ч.1ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, судові витрати залишаються за позивачем.
Керуючись ст. ст. 3, 10, 59, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -
В И Р І Ш И В:
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання мирової угоди, - відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.М. Панченко