ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

12 червня 2026 року м. Житомир справа № 240/26760/25
категорія 112010203

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Чернової Г.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, 

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 (далі - позивач) із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ в Рівненській області) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, у якому просить:
визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо відмови у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити ОСОБА_1 з 25 вересня 2025 року пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ч.2 статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
В обґрунтування заявлених вимог позивач вказала, що має статус потерпілої від Чорнобильської катастрофи (категорія 4) та станом на 01 січня 1993 року проживала у населеному пункті, який відноситься до зони посиленого радіоекологічного контролю внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, понад 4 роки. З огляду на зазначене, позивач звернулася до органів пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 5 років відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Однак, рішенням від 09.10.2025 ГУ ПФУ в Рівненській області відмовило їй у призначенні даного виду пенсії через не підтвердження періоду проживання у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 не менше 4-х років. Позивач вважає таке рішення про відмову у призначенні пенсії протиправним.
Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.
Від Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області відзив на позовну заяву не надходив, тому, відповідно до ч.5 ст. 162 КАС України суд вирішує справу на підставі наявних у ній матеріалів.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків.
ОСОБА_1 має статус потерпілої від Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням категорії 4 серії НОМЕР_1 від 15.12.1998, виданим Житомирською обласною державною адміністрацією.
Позивач 02.10.2025 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до п.2 ч.1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка опрацьовувалась за принципом єдиної черги завдань та єдиної черги спеціалістів.
Після реєстрації заяви позивача та сканування копій документів засобами програмного забезпечення, Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області за принципом екстериторіальності розглянуло заяву позивачки та за результатами розгляду такої заяви прийняло рішення від 09.10.2025 № 064250011467 про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з не підтвердженням факту постійного проживання/роботи в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 року 4 роки.
В обґрунтування рішення вказано, що до періоду проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю не враховано період згідно довідки №135 від 18.09.2025, оскільки зазначений населений пункт "Зибен" відсутній у переліку населених пунктів, що відносяться до зони посиленого радіоекологічного контролю (ІV).
Вважаючи відмову у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" протиправною, позивач звернулася з даним позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно з положеннями статті 26 Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-ІV) право на пенсію за віком мають особи після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31.12.2017.
Починаючи з 01.01.2018, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 01.01.2018 по 31.12.2018 - не менше 25 років; з 01.01.2019 по 31.12.2019 - не менше 26 років; з 01.01.2020 по 31.12.2020 - не менше 27 років; з 01.01.2021 по 31.12.2021 - не менше 28 років; з 01.01.2022 по 31.12.2022 - не менше 29 років; з 01.01.2023 по 31.12.2023 - не менше 30 років; з 01.01.2024 року по 31.12.2024 року - не менше 31 року; з 01.01.2025 по 31.12.2025 - не менше 32 років; з 01.01.2026 по 31.12.2026 - не менше 33 років; з 01.01.2027 по 31.12.2027 - не менше 34 років; починаючи з 01.01.2028 - не менше 35 років.
Водночас, основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України від 28.02.1991 №796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон №796-ХІІ).
Статтею 49 Закону №796-ХІІ визначено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді а) державні пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.
Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, визначені в статті 55 Закону № 796-XII.
Абзацом першим частини першої статті 55 Закону № 796-XII передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 55 Закону № 796-XII потерпілі від Чорнобильської катастрофи особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіоекологічного контролю, мають право на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 5 років, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше чотирьох років.
При цьому, початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.
З наведених положень Закону №796-XII вбачається, що обов`язковою умовою наявності у особи права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на підставі пункту 2 частини 1 статті 55 Закону № 796-XII є факт постійного проживання та (або) роботи такої особи у зоні посиленого радіоекологічного контролю протягом 4-х років до 01 січня 1993 року.
Водночас особам, які додатково до зазначеної умови постійно проживали у зоні посиленого радіоекологічного контролю в період з моменту аварії (26 квітня 1986 року) по 31 липня 1986 року, ще встановлюється початкова величина зниження пенсійного віку в розмірі 2 роки.
Таким чином, виникнення права на зниження пенсійного віку законодавець пов`язує із фактом фізичного перебування особи у забрудненій зоні у зв`язку із постійним проживанням, або у зв`язку із роботою в такій місцевості. При цьому, як вбачається зі змісту статті 55 вказаного Закону, зниження пенсійного віку залежить від рівня радіологічного забруднення місцевості та тривалості проживання в ній особи.
Як зазначалося вище, абзац перший частини першої статті 55 Закону № 796-XII визначає додаткову умову для виникнення у особи права призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, яка полягає наявності страхового стажу, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.
Таким чином, зміст вищезазначених положень законодавства свідчать, що особа, яка постійно проживала або постійно проживає чи постійно працювала або постійно працює у зоні посиленого радіоекологічного контролю, набуває права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до абзацу 5 пункту 2 частини 1 статті 55 Закону №796-XII у випадку дотримання таких умов:
наявності статусу потерпілої від Чорнобильської катастрофи;
наявності необхідного періоду проживання (роботи) у зоні посиленого радіоекологічного контролю, який станом на 1 січня 1993 року повинен становити не менше 4-х років;
наявності страхового стажу не менше 15 років.
При цьому, виходячи із змісту правовідносин, які регулюються Законом №796-ХІІ, обов`язковий для отримання особою статусу постраждалого від Чорнобильської катастрофи період проживання та роботи починає свій перебіг від дати аварії на Чорнобильській АЕС, тобто з 26 квітня 1986 року. Отже, щодо періоду проживання та (або) праці потерпілої особи у зоні посиленого радіоекологічного контролю протягом 4-х років станом на 01 січня 1993 року, то його необхідно обраховувати з 26 квітня 1986 року по 01 січня 1993 року. Вказане пов`язане із поняттям виникнення зони посиленого радіологічного контролю, яке згідно чинного законодавства нерозривно пов`язано із моментом аварії на Чорнобильській АЕС.
Матеріалами справи встановлено, що станом на дату звернення до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку позивач досягла пенсійного віку - 55 років, у неї наявний статус потерпілої від Чорнобильської катастрофи згідно посвідчення 4 категорії серії ВП №527405 від 15.12.1998, видане Житомирською обласною державною адміністрацією, а також має страховий стаж 38 років 0 місяців 16 днів.
Водночас, як вже зазначалось судом, визначеними в пункті 2 частини 1 статті 55 Закону №796-XII умовами, які надають особі право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, є не тільки наявність статусу потерпілої від Чорнобильської катастрофи та необхідного страхового стажу, а ще й пітверджений факт проживання (роботи) такої особи у зоні посиленого радіоекологічного контролю станом на 01.01.1993 не менше 4-х років.
Звертаючись з даним позовом до суду позивач зазначає, що строк її проживання у зоні посиленого радіоекологічного контролю станом на 01 січня 1993 року становить понад 4 роки та підтверджується довідкою №135 від 18.09.2025 виконавчого комітету Малинської міської ради Коростенського району Житомирської області.
Разом з тим, згідно з інформацією, вказаною у зазначеній довідці виконавчого комітету Малинської міської ради Коростенського району Житомирської області №135 від 18.09.2025, ОСОБА_1 дійсно проживала з 26.04.1986 по 23.01.1990 в АДРЕСА_1 , яке було віднесене до зони посиленого радіоекологічного контролю (ІV) до 28.12.2014 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 №106 та Законом України від 28.12.2014 №76-VІІІ. Підстава видачі довідки згідно реєстрації за місцем проживання в паспорті та форми 16 (А) за 1986-1990 роки.
Однак, пенсійним органом при розгляді заяви про призначення пенсії зроблено висновок, що населений пункт Зибен відсутній у переліку населених пунктів, що відносяться до зони посиленого радіоекологічного контролю (ІV).
Суд не погоджується з такими доводами відповідача, оскільки у розділі 4 "Зона посиленого радіоекологічного контролю" Постанови КМ України №106 від 23.07.1991 під номером 32 значиться село Зибин Малинського району Житомирської області.
Тобто, наявними у матеріалах справи доказами підтверджується, що позивач проживала у зоні посиленого радіоекологічного контролю у період з 26.04.1986 по 23.01.1990, отже, окрім іншого, до неї застосовується початкова величина 2 роки.
При цьому, суд враховує, що відповідачем визнається період проживання позивача в зоні посиленого радіоекологічного контролю станом на 01.01.1993 - 2 роки 11 місяців 9 днів.
Таким чином, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що станом на 01.01.1993 позивач проживала у зоні посиленого радіоекологічного контролю понад 4 роки, вказаний строк є достатнім для виникнення у неї права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 5 років відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
У зв`язку з цим, суд вважає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області було зроблено хибний висновок про відсутність у позивачки необхідного строку проживання на території зони гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 не менше 4-х років. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про протиправність рішення від 09.10.2025 № 064250011467 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Відтак, зважаючи на встановлену протиправність оскаржуваного рішення, застосовуючи механізм захисту права порушеного суб`єктом владних повноважень та його відновлення, керуючись повноваженнями, наданими ч. 2 ст.9, ч. 2 ст.245 КАС України, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити ОСОБА_1 з 25.09.2025 (з дати, наступної за днем досягнення нею пенсійного віку) пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку на 5 років відповідно до статті 55 Закону № 796-XII.
При цьому суд зауважує, що відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 08.02.2024 у справі №500/1216/23, дії зобов`язального характеру щодо призначення позивачу пенсії має вчинити саме той територіальний орган Пенсійного фонду України, що був визначений за принципом екстериторіальності, як орган, що вирішував питання про призначення пенсії, тобто Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області.
Покладення такого обов`язку на відповідача не є перебиранням функції іншого суб`єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб`єкта та зобов`язанням його приймати рішення, які входять до його компетенції чи до компетенції іншого органу, з огляду на обов`язковість ефективного механізму захисту порушеного права.
Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З огляду на викладене та встановлені обставини справи, які перевірені зібраними доказами у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню.
Враховуючи положення ч. 1 ст. 139 КАС України, сплачений позивачкою судовий збір в розмірі 1211,20 грн належить стягнути на її користь з Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області за рахунок бюджетних асигнувань.
Керуючись статями 2, 9, 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 262, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, 7, м. Рівне, Рівненська обл., Рівненський р-н, 33028, РНОКПП/ЄДРПОУ: 21084076) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 09.10.2025 № 064250011467 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити ОСОБА_1 з 25 вересня 2025 року пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ч.2 статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на користь ОСОБА_1 1211,20 грн. сплаченого судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.В. Чернова

12.06.26