Справа № 303/3535/26
Провадження № 1-кп/303/283/26

ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 квітня 2026 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №42026072210000001 від 01.01.2026 р. за обвинуваченням 
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Одеса, мешканця АДРЕСА_1 , з середньою освітою, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, солдата, старшого водія-машиніста заправної машини автомобільного відділення підвозу пального взводу матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 , розлученого, який має на утриманні одну неповнолітню дитину, згідно ст. 89 КК України раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.406 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_5 , 
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ:
Солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, перебуваючи на посаді старшого водія-машиніста заправної машини автомобільного відділення підвозу пального взводу матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 , у порушенні вищевикладених норм закону та статутних правил взаємовідносин між військовослужбовцями за відсутності між ними відносин підлеглості, вчинив злочин у сфері суспільних відносин, що охороняють порядок взаємовідносин між військовослужбовцями за відсутності між ними відносин підлеглості щодо співслужбовців — військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 головного сержанта ОСОБА_6 та старшого сержанта ОСОБА_7 шляхом заподіяння останнім тілесних ушкоджень за наступних обставин. Так, солдат ОСОБА_3 , близько 23.00 год. 30.12.2025, перебуваючи на території Мукачівської дільниці полігону військової частини НОМЕР_2 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, здійснюючи свою діяльність всупереч інтересам військової служби, реалізуючи злочинний умисел, спрямований на порушення статутних правил взаємовідносин між військовослужбовцями за відсутності між ними відносин підлеглості шляхом спричинення тілесних ушкоджень потерпілим, з мотивів явної неповаги та невдоволення невиконанням службових обов`язків потерпілим головним сержантом ОСОБА_6 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, прагнучи продемонструвати свою уявну перевагу над останнім та фізичну силу, тим самим утвердивши власний авторитет у військовому колективі, порушуючи статутні правила взаємовідносин між військовослужбовцями за відсутності між ними відносин підлеглості, всупереч вимог ст. ст. 3, 27, 28 Конституції України, ст. ст. 4, 6, 11, 26, 49, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, після короткострокового словесного конфлікту, наніс потерпілому ОСОБА_6 три удари палицею в область спини, чим заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді: двох синців на шкірних покривах спини в проекції лівої лопатки та в проекції 10-12 ребер зліва, які мають незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше, як шість днів, і за цією ознакою згідно п. 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995, кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження. У подальшому, не зупиняючись на скоєному, солдат ОСОБА_3 , близько 23.00 год. 30.12.2025, перебуваючи на території Мукачівської дільниці полігону військової частини НОМЕР_2 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, 8 здійснюючи свою діяльність всупереч інтересам військової служби, продовжуючи реалізацію злочинного умислу, спрямованого на порушення статутних правил взаємовідносин між військовослужбовцями за відсутності між ними відносин підлеглості шляхом спричинення тілесних ушкоджень потерпілим, з мотивів явної неповаги та невдоволення невиконанням службових обов`язків потерпілим старшим сержантом ОСОБА_7 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, прагнучи продемонструвати свою уявну перевагу над останнім та фізичну силу, тим самим утвердивши власний авторитет у військовому колективі, порушуючи статутні правила взаємовідносин між військовослужбовцями за відсутності між ними відносин підлеглості, всупереч вимог ст.ст. 3, 27, 28 Конституції України, ст.ст. 4, 6, 11, 26, 49, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, після короткострокового словесного конфлікту, наніс потерпілому ОСОБА_7 близько десяти ударів дерев`яною палицею в область спини, ніг, живота, голови та лівої руки, заподіявши останньому тілесні ушкодження у вигляді: підшкірних гематом, синців на шкірних покривах обличчя, обох верхніх кінцівок, передньої поверхні грудної клітини в правій підключичній області та обох нижніх кінцівок, множинних забійних саден в ділянці носа, навколоорбітальні гематоми білатерально, підшкірної гематоми лівої половини обличчя, множинних підшкірних гематом в ділянці обох лопаток, множинних підшкірних гематом передньої поверхні грудної клітки праворуч, підшкірних гематом в ділянці обох плечових суглобів, гематоми в ділянці лівого ліктьового суглобу, гематоми в ділянці лівої гомілки, забійного садна в ділянці правого колінного суглобу по передній поверхні, які мають незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше, як шість днів, і за цією ознакою згідно з п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995, кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження; тілесні ушкодження у вигляді: закритого багатоуламкового перелому кісток носа зі змішенням, забійної рани тім`яної ділянки волосистої частини голови в тім`яній ділянці дещо зліва, струс головного мозку, що потягли за собою розлад здоров`я тривалістю понад 6 днів, але не більше як 21 день, і за цією ознакою згідно з п. 2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995, кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я; тілесні ушкодження у вигляді: переломів 4, 5, 6, 7, 8 ребер справа по середньоключичній лінії без зміщення, закритого відривного уламкового перелому ліктьового відростка лівої ліктьової кістки зі зміщенням, що потягли за собою розлад здоров`я тривалістю понад 21 день, і за цією ознакою згідно з п. 2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995, кваліфікуються, як тілесні ушкодження середньої тяжкості.
Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 406 КК України, так як він вчинив кримінальне правопорушення (злочин) - порушення статутних правил взаємовідносин між військовослужбовцями за відсутності між ними відносин підлеглості, вчинене щодо кількох осіб, що заподіяло легкі та середньої тяжкості тілесні ушкодження. 
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 себе винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав в повному обсязі, пояснивши, що близько 23.00 год. 30.12.2025, перебуваючи на території Мукачівської дільниці полігону військової частини НОМЕР_2 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , після короткострокового словесного конфлікту, наніс палицею потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 тілесні ушкодження. У вчиненому щиро розкаявся, просив суворо не карати, так як бажає проходити військову службу.
У судове засідання потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 не з?явилися, подали до суду заяви про проведення судових засідань без їх участі, претензій до ОСОБА_3 не мають.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України в судовому засіданні не досліджувалися інші зібрані по справі докази, оскільки за згодою учасників процесу, дослідження останніх визнано недоцільним, так як фактичні обставини справи ніким не оспорюються і у суду відсутні сумніви щодо добровільної позиції учасників судового провадження, яким роз`яснено, що у такому випадку вони позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
Як встановлено в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 раніше не судимий, по медичну допомогу у КНП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги м. Берегова» не звертався, є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 .
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено. 
Враховуючи загальні засади призначення покарання у відповідності до ст.65 КК України, зокрема наявність двох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому та істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), відсутністю претензій матеріального чи немайнового характеру з боку потерпілих, з врахуванням особи винного, зокрема, що обвинувачений згідно ст. 89 КК України раніше не судимий, його негативне і критичне ставлення до вчиненого, його бажання повернення для проходження військової служби та відповідальне ставлення до служби, його намагання виправитись, суд вважає за можливе призначити йому покарання за скоєння вказаного кримінального правопорушення, у виді позбавлення волі строком на 2 роки.
Відповідно до вимог ст.58 КК України, покарання у виді службового обмеження застосовується до засуджених військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, на строк від шести місяців до двох років у випадках, передбачених цим Кодексом, а також у випадках, коли суд, враховуючи обставини справи та особу засудженого, вважатиме за можливе замість обмеження волі чи позбавлення волі на строк не більше двох років призначити службове обмеження на той самий строк.
Із суми грошового забезпечення засудженого до службового обмеження провадиться відрахування в доход держави у розмірі, встановленому вироком суду, в межах від десяти до двадцяти відсотків. Під час відбування цього покарання засуджений не може бути підвищений за посадою, у військовому званні, а строк покарання не зараховується йому в строк вислуги років для присвоєння чергового військового звання (ч.2 ст.58 КК України).
З урахуванням обставин даної справи та особи обвинуваченого (останній є військовослужбовцем та проходить військову службу в військовій частині  НОМЕР_1 ), суд вважає, що є підстави для призначення ОСОБА_3 покарання замість позбавлення волі із застосуванням ст.58 КК України у виді службового обмеження для військовослужбовців на строк 2 роки із відрахуванням в дохід держави 15 відсотків із суми його грошового забезпечення.
Саме таке покарання на думку суду відповідатиме завданням та цілям кримінального покарання, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.
Цивільний позов не заявлено.
Процесуальні витрати, речові докази відсутні.
Запобіжний захід до ОСОБА_3 застосовано у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави, строк дії якого закінчується 30.04.2026 року. Враховуючи визначене судом покарання, підстави для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили відсутні, а тому запобіжний захід слід скасувати.
На підставі ч.5 ст.72 КК України в строк відбуття призначеного покарання ОСОБА_3 слід зарахувати строк попереднього ув`язнення з 20 год. 32 хв. 01 січня 2026 року по 29 квітня 2026 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає трьом дням службового обмеження для військовослужбовців.
На підставі ч.1 ст. 377 КПК України ОСОБА_3 слід звільнити з-під варти в залі судового засідання.
Керуючись ст.ст.370, 373-376 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.406 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк два роки.
На підставі ч. 1 ст. 58 КК України, замість покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки, призначити ОСОБА_3 покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців строком на 2 (два) роки з відрахуванням 15 (п?ятнадцяти) відсотків в дохід держави із суми його грошового забезпечення.
Роз`яснити  ОСОБА_3 , що під час відбування покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців, він не може бути підвищений за посадою, у військовому званні, а строк покарання не зараховується йому в строк вислуги років для присвоєння чергового військового звання.
Початок строку відбування покарання відраховувати з дня видання командиром військової частини відповідного наказу на підставі розпорядження суду про виконання вироку, що набрав законної сили.
На підставі ч.5 ст.72 КК України в строк відбуття призначеного покарання ОСОБА_3 зарахувати строк попереднього ув`язнення з 01.01.2026 року по 29 квітня 2026 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає трьом дням службового обмеження для військовослужбовців.
Скасувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, застосований відносно ОСОБА_3 , звільнивши його з-під варти в залі суду негайно.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Мукачівського 
міськрайонного суду ОСОБА_1