ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 643/10046/25
Номер провадження 22-ц/818/2379/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2026 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого судді - Мальованого Ю.М.,
суддів – Маміної О.В., Пилипчук Н.П., 
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Пастух Юлія Сергіївна на рішення Салтівського районного суду м. Харкова від 09 грудня 2025 року в складі судді Поліщук Т.В. по справі № 643/10046/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2025 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила розірвати шлюб між сторонами, який зареєстрований 21 серпня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1749. 
В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 21 серпня 2015 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від шлюбу дітей не мають. Протягом останніх років сімейне життя не ведуть. Мають різні погляди на життя, цінності та введення спільного господарства і побуту. Тривалий час кожен із подружжя живе окремим життям. Шлюбних стосунків не підтримують. Фактично сім`я припинила своє існування та шлюб носить лише формальний характер.
Рішенням Салтівського районного суду м. Харкова від 09 грудня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.
Шлюб, зареєстрований 21 серпня 2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовим записом № 1749, між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - розірвано.
Після розірвання шлюбу позивачці відновлено дошлюбне прізвище - ОСОБА_3 .
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивачка ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Пастух Юлія Сергіївна, звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати в частині відновлення дошлюбного прізвища ОСОБА_1 - ОСОБА_3 та залишити за нею прізвище – ОСОБА_4 .
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що у своїй позовній заяві ОСОБА_1 просила відносити дошлюбне прізвище – з ОСОБА_4 на ОСОБА_3 , проте ця вимога була подана під впливом емоційного стану і без повного усвідомлення практичних наслідків.
Лише після прийняття рішення Салтівським районним судом м. Харкова позивач реально усвідомила масштаб змін, які спричиняє відновлення прізвища, і те, що цей крок має далекосяжні наслідки не лише для особистого життя, а й для правового статусу та професійної діяльності. 
Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Пастух Юлія Сергіївна на рішення Салтівського районного суду м. Харкова від 09 грудня 2025 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі частини 1 статті 369 ЦПК України. 
Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Суд апеляційної інстанції, за результатами розгляду апеляційної скарги, має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (пункт 1 частини 1 статті 374 ЦПК України).
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_2 уклали шлюб 21 серпня 2015 року, який зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовим записом № 1749, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 21 серпня 2015 року (а.с. 4).
Від шлюбу позивач та відповідач дітей не мають.
Позивачка зазначала, що сторони не підтримують шлюбні відносини, шлюб має формальний характер, подальше спільне проживання у шлюбі та його збереження є неможливим, примирення не відбулось.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що на даний час шлюб носить формальний характер, між подружжям втрачене відчуття любові та відсутнє бажання спільного проживання і ведення спільного господарства, а тому відновлення сімейних відносин і збереження родини між подружжям є неможливим. Оскільки, представник позивача в своїй позовній заяві зазначив, що після розірвання шлюбу позивачка має намір повернути собі дошлюбне прізвище ОСОБА_3 , суд дійшов висновку про задоволення її вимог в цій частині, оскільки таким чином сторона скористалася наданим їй правом вибору, що закріплено в положеннях ч.1 ст. 113 СК України.
Такі висновки суду першої інстанції грунтуються на нормах матеріального та процесуального права.
Згідно зі ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.
Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.
Частиною 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.
Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Відповідно до статей 105, 110, 112 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.
Згідно зі ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини подання позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги обставини життя подружжя, наведені в позовній заяві, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з подружжя, тому позов в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Рішення суду в частині вирішення позовної вимоги про розірвання шлюбу не оскаржується, тому з урахуванням ч. 1 ст. 367 ЦПК України не переглядається судом апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 5 ст. 295 ЦК України прізвище фізичної особи може бути змінене у разі реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу або визнання його недійсним.
Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).
Зазначене дає підстави для висновку, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів.
Як вбачається зі змісту позовних вимог, представник позивачки – адвокат Пастух Ю.С., просила суд, зокрема, повернути ОСОБА_1 її дошлюбне прізвище « ОСОБА_3 ».
Оскільки, представник позивачки в позовній заяві зазначила, що після розірвання шлюбу позивачка має намір повернути собі дошлюбне прізвище « ОСОБА_3 » та своїм правом на уточнення позовних вимог не скористалась, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про задоволення позову в цій частині, оскільки сторона скористалася наданим їй правом вибору прізвища, що закріплено в положеннях ч. 1 ст. 113 СК України.
Доводи апеляційної скарги про помилковість зазначення в позові вимоги щодо зміни прізвища позивачки, колегія суддів відхиляє, оскільки саме сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, а не суд.
Тобто, саме сторона позивача розпорядилася на власний розсуд своїми процесуальними правами та визначилася з позовними вимогами, які пред`явила до відповідача.
Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань, рішення відповідає змісту заявлених вимог.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду в частині вирішення позовної вимоги про повернення дошлюбного прізвища – без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Салтівського районного суду м. Харкова від 09 грудня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 27 травня 2026 року 

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук