Справа № 473/1609/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
іменем України

"02" липня 2026 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої - судді Ротар М.М., за участі секретаря судового засідання Ніколаєнко Г.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Свеа Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості

встановив

в квітні 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Свеа Фінанс" (до перейменування ТзОВ «Росвен Інвест Україна») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 41 600 грн.. 
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 28 серпня 2019 року між ТОВ «Партнер Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено Договір позики №146/21802418, відповідно до якого позикодавець передає у власність Позичальнику грошові кошти у розмірі, встановленому цим Договором, а Позичальник зобов`язується повернути Суму Позики Позикодавцю та сплатити Плату за Договором у порядку та строки, передбачені цим Договором. Сума Позики за Договором становить 5 000,00 грн. Строк на який надається Позика - 14 днів (з 28.08.2019 р. по 10.09.2019 р.). Оскільки Договір є відплатним, ним передбачено нарахування наступних платежів на користь Позикодавця: Плата за Договором (у фіксованому розмірі 1 400,00 грн) і проценти за Договором у розмірі 2,00% від Суми Позики (залишку Суми Позики) на день (п.5.6. Договору). Варто зазначити, що плата нараховується лише за строк користування Позикою. Проценти нараховуються лише у випадку користування Позикою понад строк користування Позикою. Також Договором передбачена можливість Позикодавця нараховувати пеню у розмірі 2 % від Суми Позики (залишку Суми Позики) за кожен день прострочення виконання зобов`язання. 
28.12.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Партнер Фінанс» і Товариством з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» (яке в подальшому змінило назву на ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СВЕА ФІНАНС», було укладено Договір Факторингу №01.02-91/23. Відповідно до розділу 2 Договору Факторингу Клієнт відступає (передає) Фактору Права вимоги, а Фактор набуває Права вимоги від Клієнта та сплачує Клієнту за відступлення Прав вимог Фінансування у сумі, що дорівнює ціні Договору Факторингу у порядку та у строки встановлені цим Договором Факторингу. В тому числі за даним Договором Факторингу ТОВ «СВЕА ФІНАНС» було відступлено право вимоги за заборгованістю ОСОБА_1 перед Первісним Кредитором за договором №146/21802418 від 28.08.2019 року. Згідно з розрахунком заборгованості до Договору №146/21802418 від 28.08.2019 року, заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «СВЕА ФІНАНС» станом на дату подання позову в загальному розмірі складає 41 600 грн, з яких: заборгованість за основним боргом – 5 000 грн, заборгованість за платою – 1 400 грн та заборгованість за пенею – 35 200 грн, яку відповідач не повернула, тому позивач просить стягнути вказану заборгованість з відповідача, а також стягнути судовий збір.
Зважаючи на викладене, оскільки відповідач добровільно не бажає повернути суму боргу за кредитом, позивач змушений звернутись до суду із заявленими вимогами.
Ухвалою судді від 07 квітня 2026 року за позовною заявою відкрито провадження, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
В судове засідання представник позивача не з`явилася, згідно поданої заяви просила про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, судом відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України вважається належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи за місцем її реєстрації, причину неявки суду не повідомила. 
Суд ухвалив провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки представник позивача не заперечував проти такого порядку вирішення спору.
Враховуючи неявку в судове засідання усіх учасників справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що 28 серпня 2019 року між ТОВ «Партнерс Фінанс» та відповідачем ОСОБА_1 укладено Договір позики №146/21802418, відповідно якого позикодавець передає у власність позичальнику грошові кошти у розмірі встановленому цим Договором, а позичальник зобов`язується повернути суму позики позикодавцю та сплатити плату за Договором у порядку та строки, передбачені цим Договором (п.1.1. Договору позики).
Відповідно до п.1.2. Договору позики сyмa позики становить 5000,00 грн.
Згідно з п.2.1. Договору позики позичальник повинен сплатити плату за договором у розмірі 1400,00 грн, яка визначається з розрахунку (за фіксованою незмінною ставкою) 2% від суми позики за кожен день користування в межах строку передбаченого п.3.5. Договору.
Пунктом 3.1. п.3.3. Договору позики передбачено, що позичальник надає позику шляхом передачі готівкових коштів позичальнику. Підписанням цього Договору Позичальник підтверджує, що вона отримала від позикодавця суму позики у повному обсязі у дату підписання цього Договору. Позичальник повертає суму позики шляхом внесення готівкових коштів у касу позикодавця або на банківський рахунок позикодавця.
Відповідно п.3.5. Договору позики. Графік платежів. Позичальник зобов`язаний повернути суму позики у повному обсязі та сплатити плату за Договором у строк по 10 вересня 2019 р.
Згідно з п.8.1. Договору позики цей Договір вважається укладеним з моменту передачі грошей та діє з 28 серпня 2019 року по 10 вересня 2019 року.
Договір підписано власноручно відповідачем ОСОБА_1 , що підтверджується п.9 Договору позики «Реквізити і підписи сторін».
Отже, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов Договору позики №146/21802418 від 28.08.2019 р.
Проте, відповідач у строки, визначені Договором, а саме до 10.09.2019 року свої зобов`язання не виконала.
28.12.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Партнер Фінанс» і Товариством з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» (яке в подальшому змінило назву на ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СВЕА ФІНАНС», було укладено Договір Факторингу №01.02-91/23. Відповідно до розділу 2 Договору Факторингу Клієнт відступає (передає) Фактору Права вимоги, а Фактор набуває Права вимоги від Клієнта та сплачує Клієнту за відступлення Прав вимог Фінансування у сумі, що дорівнює ціні Договору Факторингу у порядку та у строки встановлені цим Договором Факторингу. В тому числі за даним Договором Факторингу ТОВ «СВЕА ФІНАНС» було відступлено право вимоги за заборгованістю ОСОБА_1 перед Первісним Кредитором за договором №146/21802418 від 28.08.2019 року.
Відповідно до реєстру боржників №4 до договору факторингу від 28.12.2023 року №01.02-91/23 до ТОВ «СВЕА ФІНАНС» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за договором позики №146/21802418 від 28.08.2019 року на суму 41 600 грн, з яких: 5000,00 грн. заборгованість за основним боргом, 1 400 грн. заборгованість по платі за договором, 35 200 грн заборгованість за пенею.
Згідно рішення єдиного учасника ТОВ «Росвен Інвест Україна» від 25.03.2024 року вирішено змінити назву ТОВ «Росвен Інвест Україна» на ТОВ «Свеа Фінанс».
Статтею 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).
Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Отже, неповідомлення боржника про заміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту. У свою чергу відповідачкою не доведено того, що вона сплачувала заборгованість за договором позики первісному чи новому кредитору.
Даний висновок суду базується на висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 01 лютого 2018 року у справі № 569/8962/16-ц.
У порушення умов кредитного договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконала.
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно частини 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Згідно з ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ч. 1,2 ст. 1046 ЦК).
Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику.
Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ч. 1, 2 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 526, 629 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Враховуючи вищезазначене, суд доходить висновку, що 28.08.2019 року між відповідачем ОСОБА_1 та ТОВ «Партнер Фінанс» було укладено договір позики №146/21802418.
На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язань і заборгованість за договором не погашена, що є порушенням законних прав позивача.
Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Таким чином, встановивши, що право позивача було порушено внаслідок неповернення кредиту відповідачем, позовні вимоги про стягнення тіла кредиту в межах суми заявлених позовних вимог у сумі 5 000 грн, заборгованість по платі за договором 1 400 грн, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Що стосується стягнення заборгованості за пенею, то суд вважає за необхідним зазначити наступне. 
Умовами договору передбачено відповідальність позичальника у вигляді пені в розмірі 2 % від суми позики за кожен день прострочення виконання зобов`язання.
Відповідно до статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Разом з тим суд враховує спеціальні положення законодавства, прийняті у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби COVID-19.
Відповідно до пункту 15 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), позичальник звільняється від обов`язку сплачувати неустойку (штраф, пеню) за прострочення виконання грошового зобов`язання за договором позики.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 карантин на всій території України установлено з 12.03.2020.
Таким чином, нарахування пені після 12.03.2020 суперечить вимогам закону та не підлягає задоволенню.

Враховуючи суму позики 5000 грн, розмір пені за один день становить: 5000 грн х 2 % = 100 грн.
Отже, обґрунтованим є нарахування пені лише за період з 11.09.2019 по 11.03.2020 включно, тобто за 183 календарних днів.
Враховуючи встановлений договором розмір пені 2 % від суми позики 5000 грн, розмір пені становить: 100 грн х 183 днів = 18300 грн.
Разом з тим відповідно до частини третьої статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений судом, якщо він значно перевищує розмір збитків або за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Суд враховує, що встановлений договором розмір пені 2 % за кожен день прострочення фактично становить 730 % річних, що є явно неспівмірним наслідкам порушення зобов`язання, не відповідає засадам розумності, добросовісності та справедливості, визначеним статтею 3 ЦК України, а тому підлягає зменшенню.
З урахуванням принципів справедливості, співмірності відповідальності та балансу інтересів сторін суд вважає за необхідне зменшити розмір пені до 3000 грн.
Враховуючи вищезазначене, суд доходить висновку, що позов про стягнення заборгованості за договором позики №146/21802418 від 28.08.2019 року підлягає до задоволення на загальну суму 9400 грн. (5 000 грн. + 1 400 грн. + 3 000 грн.).
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З платіжної інструкції кредитового переказу коштів від 30.01.2026 року № 1247 встановлено, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір в розмірі 2 662,40 грн. 
За такого, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір в розмірі 612,35 грн (розмір задоволених позовних вимог 23%) .
Керуючись ст.ст.12,13,76-83,141,259,263-265,280-282,289 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса зареєстрованого місця проживання АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» (адреса: 04070, м. Київ, вул. Іллінська, будинок 8, код ЄДРПОУ 37616221) заборгованість за договором позики №146/21802418 від 28.08.2019 року на загальну суму 9 400 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 5 000 грн, заборгованість по платі за договором - 1 400 грн, пеня - 3000 грн, а також судові витрати з оплати судового збору в розмірі 612,35 грн.
Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складання.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його складання. 

Суддя: М.М. Ротар