ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2026 року	Львів	Справа № 460/2924/25 пров. № А/857/20581/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Гуляка В.В.
суддів: Ільчишин Н.В., Матковської З.М.
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , 
на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2025 року (суддя – Недашківської К.М., час ухвалення - не зазначено, місце ухвалення - м. Рівне, дата складання повного тексту рішення – 10.04.2025), 
в адміністративній справі №460/2924/25 за позовом ОСОБА_1 до Радивилівського сектору управління державної міграційної служби України в Рівненській області, 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Управління Державної міграційної служби України в Рівненській області, 
про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинення дій,

встановив:

У лютому 2025 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача Радивилівського сектору управління державної міграційної служби України в Рівненській області, в якому просив: 1) відмову відповідача від 05.02.2025 у оформленні та видачу позивачу паспорта громадянина України зразка 1994 року - визнати протиправною; 2) зобов`язати відповідача оформити та видати позивачу паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ. 
Управління ДМС України в Рівненській області в суді першої інстанції подало відзив на позовну заяву. Просило відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі. 
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 10.04.2025 у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю. 
З цим рішенням суду першої інстанції не погодився позивач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що судом першої інстанції винесене рішення із порушенням норм матеріального права та неправильним застосуванням норм процесуального права, а тому таке рішення суду підлягає скасуванню з підстав, наведених в апеляційній скарзі. 
В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що на час оформлення паспорта позивач був неповнолітнім, а тому не набув повної цивільної дієздатності і не мав змоги самостійно приймати рішення щодо вибору в оформленні документа (паспорта) у формі пластикової картки типу ID-1 чи паспорта у формі книжечки. При цьому право громадянина України на оформлення паспорта у формі книжечки зразка 1994 року чітко передбачено Положенням про паспорт громадянина України №2503-ХІІ. Таким чином, висновки суду першої інстанції є поспішними, оскільки законодавство України не містить жодних обмежень щодо оформлення та видачі паспорта громадянина України у формі книжечки зразка 1994 року, а Положення про паспорт громадянина України №2503-ХІІ надає альтернативу вибору та гарантує таке право усім громадянам України. 
За результатами апеляційного розгляду просить апелянт скасувати рішення суду від 10.04.2025 та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. 
Управління ДМС України в Рівненській області подало відзив на апеляційну скаргу позивача. Вважає апеляційну скаргу безпідставною та необґрунтованою, а оскаржене рішення суду законним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду від 10.04.2024 у цій справі - без змін. 

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення. 
Судом встановлено такі фактичні обставини справи. 
Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Радивилівського сектора Управління Державної міграційної служби України в Рівненській області із заявою-анкетою №6196700 від 23.06.2021 для внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру у зв`язку з оформленням паспорта громадянина України (а.с.18). 
На підставі цієї заяви ОСОБА_1 08.07.2021 документований паспортом громадянина України у формі ID-картки № НОМЕР_1 . 
У подальшому, ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції з позовом до Рівненського міського відділу Управління Державної міграційної служби України в Рівненській області, у якому просила визнати протиправною відмову відповідача у видачі паспорта громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ; зобов`язати відповідача оформити та видати паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ. 
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 09.05.2024 у справі №460/3601/24, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.08.2024, у задоволенні позову відмовлено повністю (а.с. 41, 43). 
10 січня 2025 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Радивилівського сектора Управління Державної міграційної служби України в Рівненській області із заявою про видачу паспорта у формі паспортної книжечки у зв`язку з втратою раніше виданого паспорта (а.с.17, 19). 
Листом від 05.02.2025 №5627-50/5627.1-25 відповідач повідомив про відсутність підстав для видачі паспорта у формі паспортної книжечки у зв`язку з втратою раніше виданого паспорта у формі ID-картки № НОМЕР_1 (а.с.21). 
Не погоджуючись з відмовою видачі паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки, позивач звернувся до адміністративного суду з цим позовом. 

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного. 
Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн. 
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Згідно з частиною другою статті 32 Конституції України, не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. 
Частиною першою статті 92 Конституції України передбачено, що виключно законами України, зокрема, визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; громадянство, правосуб`єктність громадян, засади регулювання демографічних та міграційних процесів. 
Відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України від 18.01.2001 №2235-III «Про громадянство України» (далі – Закон №2235-ІІІ), документом, що підтверджує громадянство України є паспорт громадянина України. 
Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-XII затверджено Положення про паспорт громадянина України (далі – Положення №2503-ХІІ). 
Так, пунктами 2, 3 Положення №2503-XII визначено, що паспорт громадянина України видається кожному громадянинові України центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, після досягнення 16-річного віку. Бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Терміни запровадження паспортної картки визначаються Кабінетом Міністрів України у міру створення державної автоматизованої системи обліку населення. 
Видача та обмін паспорта провадяться у місячний термін за місцем постійного проживання громадянина (п.12 Положення №2503-XII). 
Для одержання паспорта громадянин подає: заяву за формою, встановленою Міністерством внутрішніх справ України; свідоцтво про народження; дві фотокартки розміром 35х45 мм; у необхідних випадках - документи, що підтверджують громадянство України (п.13 Положення №2503-XII). 
Обмін паспорта провадиться у разі: зміни (переміни) прізвища, імені або по батькові; встановлення розбіжностей у записах; непридатності для користування (п.16 Положення №2503-XII). 
Для обміну паспорта громадянин подає: заяву за формою, встановленою Міністерством внутрішніх справ України; паспорт, що підлягає обміну; дві фотокартки розміром 35х45 мм (п.17 Положення №2503-XII). 
Для обміну паспорта у зв`язку із зміною (переміною) прізвища, імені чи по батькові або встановленням розбіжностей у записах подаються також документи, що підтверджують ці обставини. Для одержання, обміну паспорта і вклеювання до нього нових фотокарток громадянин подає документи і фотокартки не пізніш як через місяць після досягнення відповідного віку або зміни (переміни) прізвища, імені чи по батькові, встановлення розбіжностей у записах або непридатності паспорта для користування (п.18 Положення №2503-XII). 
Правові та організаційні засади створення та функціонування Єдиного державного демографічного реєстру та видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи, визначено Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» від 20.11.2012 №5492-VI (далі Закон №5492-VI). 
Відповідно до пп. «а» пункту 1 частини 1 статті 13 Закону №5492-VI, документи, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру, відповідно до їх функціонального призначення поділяються на документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України: паспорт громадянина України. 
Згідно ч.4 ст.13 Закону №5492-VI, особам гарантується право на відмову від внесення відцифрованих відбитків пальців рук до безконтактного електронного носія, що міститься у паспорті громадянина України. Таке право реалізується шляхом подання заяви відповідному уповноваженому суб`єкту про внесення або відмову від внесення відцифрованих відбитків пальців рук особи до безконтактного електронного носія. 
Частинами 1, 2, 4 та 5 статті 14 Закону № 5492-VI передбачено, що форма кожного документа встановлюється цим Законом. Документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета. Документи у формі книжечки на всіх паперових сторінках та на верхній частині обкладинки повинні мати серію та номер документа, виконані за технологією лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі книжечки здійснюється за технологією лазерного гравіювання та лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі картки виконується за технологією термодруку або лазерного гравіювання. Персоналізація документів здійснюється централізовано у Державному центрі персоналізації документів. 
Оформлення, видача, обмін документів, їх пересилання, вилучення, повернення державі та знищення відбуваються в порядку, встановленому законодавством, якщо інше не передбачено цим Законом (ч.1 ст.16 Закону №5492-VI). 
Паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України. Кожен громадянин України, який досяг чотирнадцятирічного віку, зобов`язаний отримати паспорт громадянина України. Паспорт громадянина України виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій (частини 1, 2, 4 статті 21 Закону №5492-VI). 
Відповідно до ч.7 ст.21 Закону №5492-VI, до паспорта громадянина України вноситься така інформація: 1) назва держави; 2) назва документа; 3) ім`я особи; 4) стать; 5) громадянство; 6) дата народження; 7) унікальний номер запису в Реєстрі; 8) номер документа; 9) дата закінчення строку дії документа; 10) дата видачі документа; 11) уповноважений суб`єкт, що видав документ (код); 12) місце народження; 13) відцифрований образ обличчя особи; 14) відцифрований підпис особи; 15) податковий номер (реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків) або повідомлення про відмову від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган). У разі наявності повідомлення про відмову від реєстраційного номера облікової картки платника податків проставляється слово «відмова». 
Також судом першої інстанції вірно враховано, що постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 №302 (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) затверджено зразок бланка, технічного опису та Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України (далі – Порядок №302). 
Так, згідно з пунктами 1, 2, 3 Порядку №302, паспорт громадянина України (далі паспорт) є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України. Паспорт виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій. Кожен громадянин України, який досяг 14-річного віку, зобов`язаний отримати паспорт. 
Обмін паспорта здійснюється у разі закінчення строку дії паспорта (підпункт 4 пункт 6 Порядку №302). 
Підпунктом 1 пункту 7 Порядку № 302 встановлено, що оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта здійснюються особі, яка досягла 14-річного віку, - на підставі заяви-анкети, поданої нею особисто. 
Також пунктами 14 Порядку №302 закріплено перелік інформації про особу, на ім`я якої оформляється паспорт, яка вноситься до заяви-анкети, а також документи, які подає заявник для оформлення паспорта. 
Документи для оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обміну паспорта подаються до центрів надання адміністративних послуг, державного підприємства, що належить до сфери управління ДМС, і його відокремлених підрозділів (далі уповноважені суб`єкти), територіальних органів та територіальних підрозділів ДМС (п.19 Порядку №302). 
Працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС не пізніше наступного дня після надходження до розгляду документів перевіряє повноту поданих заявником документів, зазначених у пунктах 35, 46 і 69 цього Порядку, відповідність їх оформлення вимогам законодавства (п.32 Порядку №302). 
Відповідно до пункту 100 Порядку №302, територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС має право відмовити особі в оформленні або видачі паспорта, якщо: 1) особа не є громадянином України; 2) особа вже отримала паспорт (у тому числі паспорт зразка 1994 року), який є дійсним на день звернення (крім випадків обміну паспорта у зв`язку з виявленням помилки в інформації, внесеній до нього; звернення для обміну протягом одного місяця до дати закінчення строку дії паспорта; непридатності для подальшого використання); 3) дані, отримані з баз даних Реєстру, картотек, наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави, органів місцевого самоврядування або підприємств, установ та організацій, не підтверджують надану заявником інформацію; 4) за видачею паспорта звернувся законний представник, який не має документально підтверджених повноважень на отримання паспорта; 5) особа подала не в повному обсязі документи та інформацію, необхідні для оформлення і видачі паспорта; 6) особу не встановлено за результатами проведення процедури встановлення особи. 
Також судом вірно враховано, що наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.06.2019 №456 затверджений Тимчасовий порядок оформлення і видачі паспорта громадянина України, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 14.06.2019 №620/33591 (далі – Тимчасовий порядок №456). 
Так, пункт 1 розділу I «Загальні положення» Тимчасового порядку №456 визначає порядок подання документів, їх розгляду і прийняття рішення про оформлення та видачу паспорта громадянина України зразка 1994 року (далі паспорт) особі, щодо якої прийнято рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання ДМС оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року (далі рішення суду), засвідчене в установленому законодавством порядку. 
Паспорт оформлюється з використанням бланка паспорта громадянина України зразка, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.1994 №353 «Про затвердження зразка бланка паспорта громадянина України» (пункт 2 розділу I «Загальні положення» Тимчасового порядку № 456). 
Пунктом 1 розділу IV «Обмін паспорта» Тимчасового порядку № 456 встановлено, що обмін паспорта здійснюється в разі: 1) зміни прізвища, імені, по батькові, дати та/або місця народження; 2) установлення розбіжностей у записах (невідповідність записів, зроблених у паспорті, записам в інших документах); 3) непридатності паспорта для користування (паспорт/фотокартка має потертості (та/або відсутня її частина), що не дають змогу візуально ідентифікувати особу, прочитати прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, ким виданий паспорт, підпис посадової особи та дату видачі, пошкодження перфорованої серії та номера, що не дає змогу встановити реквізити паспорта, виправлення, підчистки окремих літер у персональних даних/найменуванні органу/штампах/печатках або інші чинники, які впливають на цілісність документа. 
Згідно з пунктом 2 розділу IV «Обмін паспорта» Тимчасового порядку № 456 для обміну паспорта заявник подає: 1) заяву; 2) рішення суду; 3) паспорт, що підлягає обміну; 4) дві (три у разі одержання паспорта, який обмінюється в іншому територіальному підрозділі ДМС) фотокартки розміром 3,5 x 4,5 см; 5) платіжний документ з відміткою банку про сплату державного мита (у разі обміну паспорта у зв`язку із непридатністю для користування) або оригінал документа про звільнення від його сплати; 6) документи, що підтверджують обставини (крім обміну паспорта з причин непридатності його використання), на підставі яких паспорт підлягає обміну. Видані компетентними органами іноземної держави документи, що подаються для оформлення паспорта, засвідчуються в установленому законодавством порядку, якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та подаються з перекладом українською мовою, вірність якого засвідчується нотаріально; 7) довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (для внутрішньо переміщених осіб); 8) посвідчення про взяття на облік бездомних осіб, видане відповідним центром обліку бездомних осіб (для бездомних осіб). 
У розглядуваній справі суд встановив, що 23.06.2021 ОСОБА_1 уже звертався до Радивилівського сектора Управління Державної міграційної служби України в Рівненській області із Заявою-анкетою №6196700 для внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру у зв`язку з оформленням паспорта громадянина України. 
Зі змісту Заяви-анкети №6196700 від 23.06.2021 вбачається, що позивач надав згоду на отримання відцифрованих відбитків пальців рук (ліва рука – вказівний, права рука - вказівний), та на внесення до безконтактного електронного носія відцифрованих відбитків пальців рук. 
08.07.2021 ОСОБА_1 документований паспортом громадянина України у формі ID-картки № НОМЕР_1 . 
10 січня 2025 року позивач звернувся до Радивилівського сектора Управління Державної міграційної служби України в Рівненській області із заявою про видачу паспорта у формі паспортної книжечки відповідно до Положення №2503-XII, у зв`язку з втратою раніше виданого паспорта у формі ID-картки. 
Вирішуючи спірні правовідносини, суд першої інстанції вірно врахував, що у спірному випадку звернення позивача до органу ДМС із заявою про видачу паспорта громадянина України відбулося удруге. Отже, в даному випадку йдеться про процедуру обміну паспорта громадянина України у зв`язку з втратою. 
При цьому, обміну, з урахуванням зазначених вище норм законодавства, підлягав втрачений (як зазначає позивач) паспорт № НОМЕР_1 у формі ID-картки. 
Водночас, норми чинного законодавства не передбачають процедуру обміну ID-паспорта на паспорт у формі паспортної книжечки через втрату ID-паспорта. 
Згідно правової позиції Верховного Суду, наведеної у постанові від 21.08.2020 (справа №260/99/19), реалізація волевиявлення громадянина на отримання паспорта, незалежно від форми такого, здійснювалась і здійснюється шляхом подання заяви за формою, встановленою Міністерством внутрішніх справ України до компетентного органу особисто особою, яка звертається за отриманням паспорта, із зазначенням інформації та долученням документів, які передбачені вимогами чинного законодавства. При цьому, дотримання особою певних правил, пов`язаних з процедурою оформлення та видачі паспорта, зокрема щодо дотримання форми заяви, є обов`язковим. 
Відповідно до частини 4 статті 13 Закону №5492-VI особам гарантується право на відмову від внесення відцифрованих відбитків пальців рук до безконтактного електронного носія, що міститься у паспорті громадянина України. Таке право реалізується шляхом подання заяви відповідному уповноваженому суб`єкту про внесення або відмову від внесення відцифрованих відбитків пальців рук особи до безконтактного електронного носія. Відповідно до пункту 13 частини 1 статті 7 Закону №5492-VI відцифровані відбитки пальців рук особи (у разі оформлення паспорта громадянина України) здійснюються за згодою особи. 
Тобто, у разі оформлення паспорта громадянина України у вигляді ID-картки позивач вправі відмовитись від внесення відцифрованих відбитків пальців рук, а тому, обсяг внесення біометричних даних буде відповідати обсягу, які вже містяться у Реєстрі. 
Подібна правова позиція також викладена у постанові Верховного Суду від 08.06.2023 у справі №380/5977/21. 
Таким чином, безпідставними є доводи апелянта (позивача) про небажання надати згоду на обробку персональних даних та бажання отримати паспорт громадянина України зразка 1994 року у формі книжечки, як на правомірну підставу його відмови від отримання паспорта у вигляді ID-картки при обміні вже виданого йому раніше паспорта громадянина України у вигляді ID-картки, у зв`язку із втратою, оскільки у Реєстрі вже містяться персональні дані ОСОБА_1 та йому присвоєно унікальний номер запису в цьому Реєстрі, який є незмінним. 
Суд зауважує, що використання позивачем паспорта громадянина України у вигляді ID-картки, оформленого внаслідок його волевиявлення через представника, надання позивачем згоди на обробку персональних даних та присвоєння унікального номеру запису в Реєстрі, який є єдиним та не присвоюється повторно, свідчить, що отримання паспорта громадянина України у вигляді ID-картки при обміні вже виданого раніше паспорта громадянина України у вигляді ID-картки, у зв`язку із втратою, жодним чином не порушує права позивача та в будь-якому разі не є втручанням у його приватне і сімейне життя. 
Викладені висновки узгоджуються із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 22.03.2024 у справі №540/4500/21. 
Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного та обґрунтованого висновку про те, що відповідач, відмовляючи у видачі позивачу паспорта громадянина України зразка 1994 року у формі книжечки за його заявою від 10.01.2025, діяв добросовісно, розсудливо, обґрунтовано, на підставі та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. 
З врахуванням вищенаведеного, судом першої інстанції сформовано правильний висновок, який не спростовано доводами апеляційної скарги позивача, про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову. 
Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права з повним встановленням обставин справи, що не спростовано доводами апеляційної скарги, які колегією суддів відхиляються як необґрунтовані з урахуванням наведеного вище правового регулювання спірних правовідносин. 
Крім цього, колегія суддів зазначає, що відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. 
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, визначені Законом України «Про судовий збір». 
Частиною 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. 
Згідно із статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» прожитковий мінімум на одну працездатну особу станом на 01 січня 2025 року становить 3028 грн.. 
Розмір ставки судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду, відповідно до частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги, але не більше 15 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
Адміністративний позов в даній справі містить вимогу немайнового характеру. 
Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
Відтак, розмір судового збору, який підлягав сплаті при поданні позовної заяви, становив 1211,20 грн.. 
З урахуванням наведеного, розмір судового збору за подання апеляційної скарги становив - 1816,80 грн (1211,20 х 150%); або - 1453,44 грн. (1211,20 х 150% х 0,8) в разі застосування пониження коефіцієнту 0,8 при поданні до суду документів в електронній формі. 
Оскільки апеляційну скаргу було подано позивачем не в електронній формі, тому розмір судового збору, який підлягав сплаті при поданні апеляційної скарги повинен становити 1816,80 грн.. 
Із врахуванням того, що позивач ОСОБА_1 надав суду документ про сплату судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1454,00 грн., тому виникає необхідність достягнення з позивача на користь Держави до спеціального фонду Державного бюджету України різниці недоплаченого судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду у цій справі в сумі 362,80 грн (1816,80 - 1454,00). 
Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження). 
Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи та враховуючи, що дану адміністративну справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України. 
Керуючись статтями 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення. 
Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2025 року в адміністративній справі №460/2924/25 за позовом ОСОБА_1 до Радивилівського сектору управління державної міграційної служби України в Рівненській області про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинення дій – залишити без змін. 
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги у справі №460/2924/25 у сумі 362 (триста шістдесят дві) гривні 80 коп. на користь Держави до спеціального фонду Державного бюджету України (отримувач коштів - ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача - 37993783; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача - UA908999980313111256000026001; код класифікації доходів бюджету – 22030106, призначення платежу *;101; судовий збір за подання апеляційної скарги у справі №460/2924/25). 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	В. В. Гуляк 	
судді	 	Н. В. Ільчишин 	
 	 	З. М. Матковська