Справа № 645/2261/26 
Провадження № 3/645/567/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2026 року м. Харків

Суддя Немишлянського районного суду міста Харкова Шевченко Г.С.,
за участю секретаря судових засідань – Пастушенко К.Р.,
захисників особи, що притягається до адміністративної відповідальності – адвокатів Хараїм О.В., Рвачова О.О.,
розглянувши матеріал, що надійшов з Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності відносно
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, який місце роботи не повідомив, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , 
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №612499 від 11.03.2026 року, 11.03.2026 р. о 17:16 год. водій ОСОБА_1 за адресою: м. Харків, пр-т Олександрівський, 30 керував автомобілем «PEUGEOT 3008», н/з НОМЕР_2 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Драгер Alcotest 6820 ARHJ-0315, що підтверджується тестом 3142 від 11.03.2026, результат огляду становить 2,60 проміле, з результатом огляду водій згоден. 
Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.9 а ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.
У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, у зв`язку із чим суд вважає можливим розглянути справу у його відсутність, що відповідає вимогам ст. 268 КУпАП. 
Захисники особи, що притягається до адміністративної відповідальності – адвокати Хараїм О.В., Рвачов О.О. у судовому засіданні заперечували проти наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Захисник ОСОБА_1 - адвокат Хараїм О.В. 16.04.2026 подала до суду клопотання про закриття провадження у справі в якому зазначила, що ОСОБА_1 не визнає своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, при оформленні матеріалів мало місце порушення процедури застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції відеозапису. У матеріалах справи наявний відеозапис, наданий працівниками патрульної поліції. Разом з тим, як вказано у тексті протоколу та підтверджено самим поліцейським відеозйомка велась на мобільний пристрій Samsung 23 ultra. З метою з`ясування обставин, що мають значення для розгляду даної справи захисником було зроблено адвокатський запит до УПП в Харківській області. З відповіді УПП в Харківській області № 348аз/41/14/02-2026 від 14.04.2026 вбачається, що мобільний пристрій Samsung 23 ultra на балансі УПП в Харківській області ДПП не перебуває та працівникам УПП в Харківській області ДПП не видавався. Таким чином, зважаючи на вищевикладене, сторона захисту вважає, що наявний в матеріалах справи відеозапис, на якому відображено частковий порядок проведення огляду та оформлення адміністративного матеріалу, не може бути визнаний належним та допустимим доказом вини ОСОБА_1 , оскільки вказаний відеозапис здійснений невідомою особою, не на спеціальний технічний засіб – портативний нагрудний відео реєстратор, а на мобільний телефон, який на балансі УПП в Харківській області ДПП не перебуває та працівникам УПП в Харківській області ДПП не видавався, не містить жодних атрибутів, зокрема дати та часу проведення відеозйомки, які в свою чергу відображають відеозаписи з портативних нагрудних відео реєстраторів. Таким чином, вищевикладені обставини вказують на неналежність та недопустимість наявного в матеріалах справи відеозапису з невстановленого пристрою, а також недійсність огляду в силу приписів ч. 5 ст. 266 КУпАП, що у свою чергу, безпосередньо вказує на відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Щодо провокації ОСОБА_1 з боку співробітників поліції: як вбачається з пояснень ОСОБА_1 , працівник поліції почав стверджувати, що у лікарні результат точно покаже більше, тому йому краще туди не їхати. Однак, поліцейський не є лікарем і не може знати, які саме результати досліджень будуть отримані лікарем-наркологом. Таким чином, фактично, поліцейські своїми діями ввели в оману ОСОБА_1 щодо порядку огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, чим створили у нього хибне уявлення про такий порядок, отже спровокували його до відмови від проходження огляду у медичному закладі.
Заслухавши пояснення захисників особи, що притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.
За положеннями ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до вимог статей 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, що передбачено п.2.5 Правил дорожнього руху України.
Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції закріплено у ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015№ 1452/735 (далі - Інструкція №1452/735).
Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Із аналізу наведених доказів та норм законодавства слід зробити висновок, що водій транспортного засобу має право відмовитись від проходження огляду на стан сп`яніння, про що складається відповідний протокол про адміністративне правопорушення. 
Відповідно до п. 2.9.а Правил дорожнього руху водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних речовин чи перебування під впливом лікарських препаратів. 
Події даного адміністративного правопорушення відбулися в результаті порушення п. 2.9.а Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_1 .
Факт скоєння адміністративного правопорушення ОСОБА_1 підтверджується зібраними по справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №612499 від 11.03.2026, диском з відеозаписом з місця події, дослідженим в судовому засіданні, тестом газоаналізатору Alcotest Drager 6820 прилад ARHJ-0315, згідно якого ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, результат тесту - 2,60 проміле; актом огляду від 11.03.2026, направленням на огляд від 11.03.2026, рапортом інспектора УПП в Харківській області ДПП. 
Доказів на спростування викладеного протягом розгляду справи до суду не надано.
Посилання захисника на незгоду ОСОБА_1 з результатом огляду є неспроможним, оскільки вказаний факт підтверджується іншими матеріалами справи, а саме протоколом серії ЕПР1 №612499 від 11.03.2026 та відеозаписом, долученим до матеріалів справи. Припущення працівника поліції про те, що результат медичного огляду на стан сп`яніння може бути гіршим, ніж на газоаналізаторі ґрунтується на власному досвіді поліцейського, що було висловлено останнім під час оформлення протоколу та по суті не є провокацією неправомірних дій, як на те посилається сторона захисту.
Відповідно до п. 7 Розділу Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ, Міністерства охорони здоров`я № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, станом сп`яніння є результат спеціального технічного засобу з цифровим показником більше 0,2 проміле алкоголю в крові.
У той же час відповідно до технічних характеристик приладу Drager Alcotest 6820, що розміщений на офіційному сайті виробника, вказаний засіб вимірювальної техніки може вказувати результат з певною похибкою. Так, границі допустимої похибки під час експлуатації приладу можуть складати +-0,042, тоді як вміст алкоголю у видихаємому ОСОБА_1 повітрі значно, на 2,58 проміле, перевищував допустиму норму, тобто в межах похибки приладу Drager Alcotest 6820. 
Крім того, ОСОБА_1 вказаний результат тесту вимірювання не оскаржував, належними та допустимими доказами не спростував висновок тесту №3248 газоаналізатора Alcotest Drager 6820 приладу ARHJ 0315. 
Суд відхиляє посилання сторони захисту на недопустимість відеозапису через порушення внутрішніх інструкцій Національної поліції України щодо використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів), оскільки для здійснення спірного відеозапису не використовувався відеореєстратор, тому відповідні інструкції до використання телефону не застосовні;зйомка відбувалася відкрито, на вулиці; сторона захисту не обґрунтувала, як за таких обставин було порушено права та свободи обвинуваченого; існування внутрішніх інструкцій щодо використання відеореєстраторів не свідчить про заборону поліцейським використовувати власні мобільні телефони;
відомості, що містяться на дослідженому відеозаписі, узгоджуються з обставинами правопорушення, зазначеними у протоколі та долучених до нього матеріалах; висновки про винуватість ОСОБА_1 ґрунтуються на сукупності цього відеозапису та інших доказів. Крім цього, сторона захисту не наводить аргументів щодо недостовірності оспорюваного відеозапису.
Твердження захисника про порушення процедури притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, яке не було підтверджено належними та допустимими доказами, сприймається судом критично, як позиція захисту, направлена на ухилення від відповідальності. 
Аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких суперечностей, суд вважає вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведеною повністю.
Відповідно до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (стаття 23 КУпАП).
Згідно вимог ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, дані про особу порушника, ступінь його вини.
Відповідно до ст.ст. 34, 35 КУпАП обставин, що пом`якшують чи обтяжують адміністративну відповідальність, під час судового розгляду не встановлено.
Згідно з обліковими даними НАІС ДДАІ, ОСОБА_1 отримав посвідчення водія серії НОМЕР_3 від 09.02.2007.
Враховуючи характер вчиненого правопорушення, дані про особу порушника, ступінь вини, обставини справи, та те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, з метою дотримання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суд дійшов до висновку, що необхідним та достатнім є вид адміністративного стягнення у вигляді накладення штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та в порядку ст. 40-1 КУпАП, суд стягує з правопорушника на користь держави судовий збір.
Керуючись ст.ст. 24, 33-35, 40-1, п. 4 ч. 1 ст. 213, ч. 1 ст. 130, ст.ст. 221, 256, 268, 283-285 КУпАП, суддя
ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання захисника  ОСОБА_1 – адвоката  Хараїм О.В. про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, - відмовити.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП  НОМЕР_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 17000,00 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. 
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП  НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 665 грн. 60 коп.
Відповідно до ст. 308 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу у строк, встановлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. 
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про накладення штрафу.
Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Немишлянський районний суд міста Харкова протягом десяти днів з моменту її винесення.
Постанова набирає законної сили після закінчення 10-ти денного строку на її оскарження, та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.
Повний текст постанови складено 25.06.2026 р.

Суддя       Г. С. Шевченко