Заводський районний суд м. Запоріжжя 

Справа № 332/3544/25
Провадження №: 2/332/215/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2026 р. 

Заводський районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючого судді: Сапунцова В.Д.,
за участю секретаря судового засідання Горбань Є.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), в інтересах якого діє адвокат Працевитий Геннадій Олександрович, до ОСОБА_2 (зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ), треті особи, що не заявляють самостійних вимог: Заводський районний у місті Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (адреса: м. Запоріжжя, вул. Майбороди Платона, буд. 25Б, ЄДРПОУ: 04053967), Лівобережний відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (адреса: м. Запоріжжя, вул. Металургів, 6, ЄДРПОУ: 45028225) про оспорювання батьківства, виключення відомостей про батьківство з актового запису про народження дитини, припинення стягнення аліментів та звільнення від заборгованості по сплаті аліментів, -
ВСТАНОВИВ:
11.07.2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Працевитий Г.О., звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог: Заводський районний у місті Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, Лівобережний відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про оспорювання батьківства, виключення відомостей про батьківство з актового запису про народження дитини, припинення стягнення аліментів та звільнення від заборгованості по сплаті аліментів. 
Свій позов обґрунтовує тим, що 28.12.2012 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб, про що Заводським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області було складено актовий запис №324. У шлюбі подружжя виховувало двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У свідоцтві про народження серії НОМЕР_3 батьком дитини - ОСОБА_3 зазначений позивач - ОСОБА_1 , про що 09.07.2015 р. Шевченківським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області був складений відповідний актовий запис №764. У свідоцтві про народження серії НОМЕР_4 батьком дитини - ОСОБА_4 зазначений позивач - ОСОБА_1 , про що 06.12.2016 р. Заводським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області був складений відповідний актовий запис №345. 03.09.2024 р. рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя по цивільній справі №332/3562/24 було розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 16.07.2024 р. судовим наказом Заводського районного суду м. Запоріжжя по цивільній справі №332/4038/24 було стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 аліменти на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на утримання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 щомісячно, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дня подання заяви до суду, тобто з 09.07.2024 р. та до досягнення найстаршою дитиною повноліття. З моменту розірвання шлюбу колишнє подружжя не проживає разом, не підтримує спілкування. Після розлучення, колишня дружина ОСОБА_5 не дозволяє Позивачу бачитись з дітьми, не надає часу на спілкування як по телефону, так і особисто. Останнім часом у Позивача почали виникати сумніви щодо батьківства відносно дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку із наступними обставинами. Ще за період шлюбу колишнє подружжя намагалось зачати спільних дітей, але Відповідачка довгий час не могла завагітніти. У зв`язку із труднощами у зачатті дитини, подружжя вирішило усиновити дитину із Запорізького обласного спеціалізованого будинку дитини «Сонечко». 24.09.2015 р. рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя було задоволено заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про усиновлення малолітньої дитини та зобов`язано Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини №764. З огляду на що, як було зазначено раніше, ОСОБА_1 було записано батьком, а ОСОБА_2 - матір`ю. Надалі подружні стосунки погіршувались через неможливість Відповідачки завагітніти. Однак з часом, ІНФОРМАЦІЯ_5 , народилась донька, ОСОБА_4 . З часу народження дитини у Позивача виникли сумніви щодо батьківства. У зв`язку із військовим вторгненням на територію України рф ОСОБА_1 пішов на службу в лави ЗСУ боронити нашу країну, де періодично знаходився без зв`язку. Шлюбні відносини між подружжям погіршились, часто виникали сварки, що призвело до розлучення. Під час однієї зі сварок по причині ненадання часу Позивачу на спілкування з дітьми, колишня дружина повідомила, що донька йому нерідна, сина вона буде виховувати сама і його допомоги вони не потребують. У зв`язку з цим, Позивач звернувся із вказаним позовом до Заводського районного суду м. Запоріжжя.
Ухвалою судді від 18 липня 2025 року у вказаній справі було відкрито провадження і її призначено до розгляду у порядку загального позовного провадження.
Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 06 листопада 2025 року у вказаній справі було закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті.
Ухвалою суду від 15 січня 2026 року у даній цивільній справі було призначено судову молекулярно-генетичну експертизу. Проведення вказаної експертизи доручено експертам Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, що знаходиться за адресою: 69068, вул. Аваліані, 19-А, м. Запоріжжя, попереджено експертів про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України. Окрім того, роз`яснено сторонам у справі наслідки ухилення від участі в експертизі відповідно до ст.109 ЦПК України: у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Провадження у справі на час проведення експертизи було зупинено.
23.03.2026 до суду від заступника директора Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Дмитра Боровика надійшло повідомлення про те, що для вирішення запитань, поставлених перед судовим експертом, щодо забезпечення одночасного прибуття та надання дозволу на повне або часткове знищення об`єктів дослідження із супровідним листом 19/108/15/1-2271-2026 від 27 січня 2026 року було надіслане клопотання експерта від 27 січня 2026 року № СЕ-19/108-26/1693-БД про забезпечення одночасного прибуття батька ОСОБА_1 , матері ОСОБА_2 разом з дитиною - ОСОБА_4 , надання свідоцтва про народження дитини та паспортів, надання оригіналу квитанції, що підтверджує оплату повної вартості проведення судової експертизи та надання дозволу на повне або часткове знищення об`єктів дослідження відповідно до п. 4 ст. 108 ЦПК України. Станом на 11.03.2026 відповідь на заявлене клопотання не надходила. 23 лютого 2026 року до Запорізького НДЕКЦ МВС з`явився позивач - ОСОБА_1 , інші вказані у клопотанні особи, зокрема відповідач - матір ОСОБА_2 разом з дитиною - ОСОБА_4 до експертної установи для проведення експертизи одночасно не з`явилися. Клопотання експерта не задоволено. У зв`язку з незадоволенням заявленого клопотання експерта, відповідно до п. 6 ст. 104 ЦПК України повідомлено про неможливість надання висновку.
Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 24 березня 2026 року поновлено провадження у справі. 
Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Працевитий Г.О. в судове засідання не з`явилися, останній надав заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, просить позовну заяву задовольнити у повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2 та її представник адвокат Щаслива М.О. в судове засідання не з`явилися. Адвокат Щаслива М.О. через систему «Електронний суд» надала заяву про розгляд справи за відсутності відповідача та її представника, та зазначила, що відповідач ОСОБА_2 визнає позов та не заперечує проти його задоволення. 
Представник третьої особи Заводського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надав клопотання про розгляд справи без представника відділу, проти заявлених вимог не заперечує.
Представник третьої особи Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у судове засідання не з`явився, про день час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Будь-яких заяв, клопотань на адресу суду не надходило. 
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що з 28.12.2012 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, про що Заводським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області було складено актовий запис №324.
Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24 листопада 2015 року заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про усиновлення малолітньої дитини задоволено та зобов`язано Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини ОСОБА_6 №764 від 09 липня 2015 року і записати громадян України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (паспорт НОМЕР_5 , виданий 13 лютого 2001 року Заводським РВ УМВС України в Запорізькій області), який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 - батьком дитини та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (паспорт НОМЕР_6 , виданим 18 квітня 2013 року Заводським РВ УМВС України в Запорізькій області), яка зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 - матір`ю дитини. 
Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_3 , батьком зазначений ОСОБА_1 , матір`ю - ОСОБА_2 , про що 09 липня 2015 року Шевченківським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області зроблено відповідний актовий запис № 764. 
ОСОБА_4 , народилась ІНФОРМАЦІЯ_8 , про, що 06 грудня 2016 року Заводським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів Цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області складено відповідний актовий запис за № 345, її батьками зазначені: батько ОСОБА_1 , мати ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження (повторно) серії НОМЕР_4 .
Рішенням Заводського районного суду від 03 вересня 2024 року шлюб зареєстрований 28 грудня 2012 року Заводським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , актовий запис № 324, розірвано. 
Після розірвання шлюбу  ОСОБА_2 залишено прізвище - « ОСОБА_7 ». 
На підставі судового наказу виданого Заводським Районним судом м. Запоріжжя від 16 липня 2024 року у справі №332/4038/24 з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , рнкопп НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , рнкопп НОМЕР_2 ), стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дня подання заяви до суду, тобто з 09 липня 2024 року та до досягнення найстаршою дитиною повноліття. 
Постановою про відкриття виконавчого провадження від 05.08.2024 головним державним виконавцем Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Берестецькою Тетяною Едуардівною відкрито виконавче провадження ВП № НОМЕР_10 з виконання судового наказу № 332/4038/24 від 16.07.2024, виданого Заводським районним судом м. Запоріжжя.
Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів ВП НОМЕР_10, наданим головним державним виконавцем Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Берестецькою Тетяною Едуардівною на адвокатський запит адвоката Працевитого Г.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , станом на 04.07.2025 сукупний розмір заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_1 складає 110305,76 грн.
Відповідно до листа №3231/7 від 02 травня 2025 року, наданим ТВО командира військової частини НОМЕР_7 підполковником ОСОБА_8 , на адресу Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) направлено звіт про здійснені відрахування та виплати відносно ОСОБА_1 по ВП НОМЕР_11 від 23.01.2025. Станом на 29.04.2025 заборгованість становить: 110301,12 грн.
Згідно зі ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до приписів ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно зі ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно зі ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.
Згідно з положеннями ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини.
Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.
Походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану ( ч.1 ст. 126 СК України).
Відповідно до ст. 136 СК України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини.
У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження.
Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття.
Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу.
Зазначена норма спрямована на захист законних інтересів дитини. Вважається, що при прийнятті рішення про «оформлення» свого батьківства чоловік ураховував усі можливі правові наслідки для себе, навіть з урахуванням того, що фактично батьком дитини є інша особа. Саме тому довільна зміна ним у майбутньому початкового рішення чи відзив поданої заяви до органу РАЦС про встановлення батьківства після його державної реєстрації не допускається.
Разом із тим, законодавець не виключає право особи, записаної батьком дитини за її заявою про встановлення батьківства, оспорювати здійснений органом РАЦС запис за мотивами порушення волевиявлення (наприклад, якщо заява про встановлення батьківства була подана під впливом погрози, насильства тощо).
Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 встановлено, що оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК) - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. При цьому відповідні вимоги жінки суд може задовольнити лише за умови подання іншою особою заяви про своє батьківство. Особа, яка в момент реєстрації її батьком дитини знала, що не є таким, а також особа, котра дала згоду на штучне запліднення своєї дружини, не мають права оспорювати батьківство.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд ураховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У постанові Верховного Суду від 17 березня 2020 року у справі № 606/2142/18 (провадження № 61-19502св19), зазначено, що: «при вирішенні справ про оспорювання батьківства суди повинні керуватися найкращими інтересами дитини, забезпечуючи баланс між інтересами дитини та сторін по справі.»
За приписами частини п`ятої статті 136 СК України для відмови в позові з цієї підстави в ході судового розгляду перевірці підлягають обставини чи особа, яка оспорює батьківство, знала в момент реєстрації себе батьком дитини, що не є батьком дитини, або за встановленими обставинами справи не могла про це не знати. Відповідно, з урахуванням вимог частини третьої статті 12 ЦПК України на позивача покладається тягар доведення, що він не є біологічним батьком дитини, а відповідач у справі повинна довести належними та допустимими доказами, що позивач в момент реєстрації себе батьком дитини знав, що не є батьком дитини, або за встановленими обставинами справи не міг про це не знати».
Такого правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 20 березня 2019 року у справі № 127/25686/17 , від 06 травня 2020 року у справі № 641/2867/17-ц , від 22 грудня 2020 року у справі № 127/25686/17 , від 05 лютого 2021 року в справі № 615/483/20 .
Отже, при оспорюванні батьківства необхідним є встановлення як відсутності кровного споріднення між позивачем та дитиною, так і обставини чи особа, яка оспорює батьківство, знала в момент реєстрації себе батьком дитини, що не є батьком дитини, або за встановленими обставинами справи не могла про це не знати.
Відповідно до статті 12 ЦПК України та згідно з ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.
У ході розгляду справи за клопотанням позивача для встановлення наявності чи відсутності кровної спорідненості між ним та дітьми ухвалою суду від 15.01.2026 у справі була призначена судова молекулярно- генетична експертиза (ДНК). 
Згідно ч. 1ст. 107 ЦПК України матеріали, необхідні для проведення експертизи, експерту надає суд, якщо експертиза призначена судом, або учасник справи, якщо експертиза проводиться за його замовленням. При призначенні експертизи суд з урахуванням думки учасників справи визначає, які саме матеріали необхідні для проведення експертизи.
Водночас,статтею 109 цього ж Кодексу передбачено, що у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.
Згідно ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу.
У свою чергу, суд бере до уваги той факт, що відповідач ОСОБА_2 не з`являлася до Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України для надання зразків для проведення судової молекулярно-генетичної експертизи і у зв`язку з цим відбір об`єктів біологічного походження для проведення експертизи не відбирався. Дані обставини, суд розцінює як неналежне (недобросовісне) виконання відповідачем своїх процесуальних обов`язків, відповідач про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи по справі та необхідність її явки до експертної установи була сповіщена.
Вказані обставини, щодо цінності як доказу у справах про оспорювання батьківства висновку судової молекулярно-генетичної експертизи, є загальновідомими та очевидно були зрозумілі відповідачу, яка є повнолітньою дієздатною особою.
Внаслідок поведінки відповідача та відсутності біологічних зразків проведення призначеної судом судової молекулярно-генетичної експертизи фактично стало неможливим.
Чинне цивільне процесуальне законодавство України не передбачає можливості відібрання в примусовому порядку біологічних зразків у відповідача та її доньки.
Натомість законодавством передбачені наслідки ухилення від участі у експертизі.
Так, відповідно до ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.
Суд, під час ухвалення рішення вирішує питання зокрема чи мали місце обставини (факти) якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються ( п.1 ч.1 ст. 264 ЦПК України).
Суд установлює обставини у справі на підставі доказів, які надані сторонами у справі.
Відповідно до принципу диспозитивності, закріпленому у ст.13 ЦПК України, відповідно якої суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
За правилами статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
За змістом статей 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показами свідків.
Докази мають бути належними, допустимими, достовірними, достатніми.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, яким є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування, що становлять допустимість доказів.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (частина перша статті 82 ЦПК України).
Положеннями ч.ч. 2-3 ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних в справі доказів. 
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним в справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься в справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
У постанові Верховного Суду від 20 вересня 2024 року в справі № 183/2690/21, від 16 травня 2018 року в справі № 591/6441/14-ц зазначено, що СК України не визначає будь-яких особливостей предмету доказування у такій категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів.
Відповідач ОСОБА_2 відзив на позов не подавала, але при цьому позовні вимоги ОСОБА_1 визнала і просила їх задовольнити.
Відповідно до п.п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.
Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану є підставою для внесення таких змін.
Відповідно до п.2.16.4.Розділу II Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.
Відповідно до п.2.18 Правил зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації за місцем зберігання відповідного актового запису цивільного стану, крім випадків, встановлених у п.2.28 цього розділу.
З урахуванням викладених обставин, а саме: визнання відповідачем ОСОБА_2 позовних вимог, ухилення відповідача ОСОБА_2 від участі у призначеній судом генетичній експертизі, яку без участі відповідача провести неможливо, доказової цінності висновку судової генетичної експертизи для сторін у справі про оспорювання батьківства; відсутності у суду при розгляді цивільної справи повноважень на примусове залучення відповідача до участі в генетичній експертизі, давши оцінку всім дослідженим доказам у їх сукупності, встановивши їх достовірність на підтвердження заявлених позовних вимог, з урахуванням також норм матеріального права, які регулюють правовідносини між сторонами та правової позиції Верховного Суду, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 про виключення з актового запису про народження дитини відомостей про батька підлягає задоволенню.
Виходячи зі змісту ст. 180 СК України, обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття мають батьки.
Оскільки суд дійшов висновку про відсутність кровного споріднення і виключення з актового запису про народження відомостей про позивача як про батька малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , суд вважає, що позивач втратив обов`язок з утримання цієї дитини.
З огляду на викладене, ураховуючи те, що судом встановлено той факт, що ОСОБА_1 не є біологічним батьком малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , проте існує обов`язковий до виконання не скасований судовий наказ на підставі якого з позивача на теперішній час стягуються аліменти на користь відповідача на утримання дитини, суд робить висновок про те, що позовні вимоги в частині припинення стягнення з позивача аліментів підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. 
У постанові Верховного Суду у справі №477/1165/20 від 21.07.2021 зазначено, що виключення запису про батьківство позивача є підставою для звільнення його від сплати заборгованості за аліментами, яка утворилась за період, коли він був записаний батьком.
Таким чином, оскільки виключення запису про батьківство позивача є обставиною, що має істотне значення у розумінні частини другої статті 197 СК України, і відповідно є підставою для звільнення ОСОБА_1 від сплати заборгованості за аліментами, яка утворилась за період, коли він був записаний батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 .
На підставі вищезазначеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині звільнення ОСОБА_1 від сплати заборгованості за аліментами згідно судового наказу Заводського районного суду м. Запоріжжя по цивільній справі №332/4038/24, які стягувались з нього на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 122, 124, 126, 127, 136 СК України, ст. ст. 2, 4, 81, 82, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Працевитий Геннадій Олександрович, до ОСОБА_2 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог: Заводський районний у місті Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, Лівобережний відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про оспорювання батьківства, виключення відомостей про батьківство з актового запису про народження дитини, припинення стягнення аліментів та звільнення від заборгованості по сплаті аліментів - задовольнити повністю.
Виключити з актового запису № 345, складеного 06 грудня 2016 року Заводським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області відомості про батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , інші відомості при внесенні зміни в актовий запис про народження дитини - залишити без змін.
Припинити стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , аліментів на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , за судовим наказом Заводського районного суду м. Запоріжжя по цивільній справі №332/4038/24.
Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , від сплати заборгованості за аліментами згідно судового наказу Заводського районного суду м. Запоріжжя по цивільній справі №332/4038/24, які стягувались з нього на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 .
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення .
Повний текст рішення виготовлено 08 травня 2026 року.
Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи, що розглядається, за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://court.gov.ua/fair.
Учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ;
представник позивача: адвокат Працевитий Геннадій Олександрович, РНОКПП: НОМЕР_8 , адреса: м. Запоріжжя, вул. В.Зайцева, 4, оф. 18;
відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ;
представник відповідача: адвокат Щаслива Марина Олександрівна, РНОКПП: НОМЕР_9 , адреса: м. Запоріжжя, пр. Соборний, 145В, оф.20;
третя особа: Заводський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), адреса: м. Запоріжжя, вул. Майбороди Платона, буд. 25Б, ЄДРПОУ: 04053967
третя особа: Лівобережний відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), адреса: м. Запоріжжя, вул. Металургів, 6, ЄДРПОУ: 45028225. 

Суддя В.Д. Сапунцов