Справа № 752/21061/25 
Провадження № 2/752/2325/26

Р І Ш Е Н Н Я 
Іменем України

03 червня 2026 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі головуючого - судді - Машкевич К.В., за участю секретаря - Касаткіної А.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УкрКредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, суд
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся з позовом і просить стягнути з відповідачки 66 677, 50 грн заборгованості за кредитним договором, укладеним відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію». 
Посилається в позові на те, що 18 липня 2023 року між товариством та відповідачкою був укладений електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1240-9401. 
За умовами договору відповідачці був наданий кредит у розмірі 14 900, 00 грн строком на 300 днів.
Грошові кошти були перераховані через АТ КБ «Приватбанк» на банківську картку відповідачки в даному банку, номер якої нею був наданий при укладенні договору.
В порушення умов договору відповідачка кредит не повернула, проценти за користування коштами також не сплатила, в зв`язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 138 048, 50 грн, з яких 14 900, 00 грн прострочена заборгованість та 123 148 50 грн процентів.
Разом з тим, до відповідачки застосована програма лояльності та частково списано нараховані проценти в сумі 71 371, 00 грн за умови погашення решти заборгованості в сумі 66 677, 50 грн.
Просить стягнути з відповідачки прострочену заборгованість за кредитом у розмірі 14 900, 00 грн та 51 777, 50 грн процентів.
Виходячи з цього, невиконання відповідачкою умов кредитного договору, просить задовольнити позов.
Позов був зареєстрований судом 28 серпня 2025 року та відповідно до статті 33 ЦПК України було визначено склад суду.
Ухвалою суду від 01 вересня 2025 року в справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачці копію позовної заяви з додатками.
Відповідно до статті 178 ЦПК України відповідачці був наданий строк для подання відзиву.
26 листопада 2025 року відповідачка подала відзив, яким проти позову заперечує.
Посилається на те, що позивач коштів їй не перераховував та не довів факту видачі позики.
Крежитний договір з додатками, наданий позивачем до суду, ніколи не укладався ні в якій формі, ні в паперовій, ні в електронній, тому що відсутні підписані обома сторонами оригінали, яких не існує, в тому числі в позивача.
НЕ підписані відповідачем умови кредитування не можуть бути застосовані до правовідносин сторін
Нараховані позивачем проценти не були погоджені сторонами у письмовій формі.
Крім того, відсутні докази ідентифікації та верифікації та реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі, надсилання одноразового паролю-ідентифікатора, фактичного п підписання примірника оригіналу нею.
Надані позивачем копії договору не підписані нею, як позичальником.
Договір не відповідає статті 12 Закону України « Про електронну комерцію», оскільки п підписи сторін, як електронні, взагалі не нанесені.
За відсутності оригіналу договору неможливо встановити його умови.
Будь-яих доказів перерахування їй грошових коштів позивачем не надано і первинні документи про перерахування коштів відсутні.
Нараховані суми не відповівдають закону, оскільки нарахування відсотків за збільшеною відсотковою ставкою, а також нарахування пені в період дії воєнного стану заборонено.
Крім того, встановлення відсотків у розмірі 3% за несвоєчасно виконане зобов`язання є несправедливими та суперечить статті 18 Закону України « Про захист прав споживачів».
Заявлена сума до стягнення у чотири рази перевищує суму наданого кредиту, а тому нарахована сума відсотків не відповідає засадам справедливості, добросовісності та розумності, як складовим елементам закону.
Зазначає також, що позивачем не доведено надання їй кредиту у заявленому в позові розмірі.
Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в період дії воєнного стану позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України та сплати неустойки(пені).
З урахуванням цього, просить у позові відмовити.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобов`язується надати грошові кошти/кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Частиною 1 статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Згідно з частиною 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. 
За змістом частини 2 статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Судом встановлено, що 18 липня 2023 року між сторонами був укладений договір про відкриття кредитної лінії № 1240-9401. 
Відповідно до пункту 2 договору відповідачці був наданий кредит у розмірі 14 900, 00 грн.
Пунктами 4.12 , 4.13 договору визначено строк кредитування 300 календарних днів до 12 травня 2024 року.
Пунктом 10 договору визначена програма лояльності кредитодавця.
Відповідно до Паспорту споживчого кредиту процентна ставка становить 3, 00% на день, пільгова - 2, 50% на день.
Грошові кошти були перераховані через АТ КБ «Приватбанк» на банківську картку відповідачки в даному банку.
Дана обставина підтверджується інформацією АТ КБ "Приватбанк", наданою відповідно до ухвали суду від 26 січня 2026 року, та довідкою позивача, які долучені до позову.
( а.с. 16 - 22; 30 - 37 )
В порушення умов договору відповідачка кредит не повернула, проценти за користування коштами також не сплатила, в зв`язку з чим позивачем нарахована заборгованість у розмірі 138 048, 50 грн, з яких 14 900, 00 грн прострочена заборгованість та 123 148 50 грн процентів.
З розрахунку позивача вбачається, що сума відсотків, зазначена в позові, утворилася за період кредитування, тобто станом та 12 травня 2024 року, та нарахована виходячи з 2, 50% на день відповідно до Закону України « Про споживче кредитування» ( відповідно до змін, внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року № 3498-IX).
( а.с.38 - 40 )
Разом з тим, позивачем при зверненні до суду повідомлено про застосування програми лояльності та часткового списання нарахованих процентів у сумі 71 371, 00 грн за умови погашення відповідачкою решти заборгованості в сумі 66 677, 50 грн.
Таке право позивача передбачено пунктом 10 договору.
З урахуванням цього просить стягнути з відповідачки прострочену заборгованість за кредитом у розмірі 14 900, 00 грн та 51 777, 50 грн процентів, що в загальному є меншою сумою від суми заборгованості.
Відповідно до частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Частиною 1 статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з частинами 1, 2 статті 207 цього Кодексу правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони; воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку; він підписаний його стороною (сторонами).
Статтею 3 Закону України "Про електрону комерцію" визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. 
Відповідно до частини 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
З матеріалів справи вбачається, що укладений з відповідачкою кредитний договір відповідає вимогам закону, умови договору з боку позивача виконані, грошові кошти відповідачці надані.
В свою чергу, відповідачка умови договору не виконує, в зв`язку з чим утворилася заборгованість.
Відповідно до частини 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
З урахуванням цього, невиконання відповідачкою умов кредитного договору, суд приходить до висновку про задоволення позову.
Суд не приймає до уваги заперечення відповідачки, приведенні в відзиві, виходячи з наступного.
Відповідно до частин 1, 3 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 
Тобто, при зверненні з позовом до суду на позивача покладений тягар доведення обставин заявлених вимог. 
Натомість відповідач повинен довести саме свої заперечення проти доводів позивача.
Суд враховує також, що статтями 22, 24 Конституції України закріплено принцип рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом. 
Рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом передбачає єдиний правовий режим, який забезпечує реалізацію їхніх процесуальних прав.
Тобто, суд конституційної юрисдикції тлумачить даний принцип, як принцип, який дає змогу всім учасникам реалізувати свої процесуальні права.
Як зазанечно вище, кредитний договір між сторонами був укладений в електронній формі, що відповідає вимогам Закону України « Про електронну комерцію`та статті 639 ЦК України.
Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
За змістом статті 652 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Тобто, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. 
Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді.
Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: 
1) електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; 
2) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. 
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. 
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.
Кредитний договір підписаний відповідачкою за допомогою одноразового паролю-ідентифікатор А0102, що є належними та допустимими доказами укладання правочину. 
Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір не міг бути укладений.
Будь-яких доказів, які б спростовували вчинення відповідачкою алгоритму дій, визанченого Законом України « Про електронну комерцію», перед укладенням договору, відповідачка суду не надала.
Крім того, відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20, не є порушенням норм процесуального права не дослідження оригіналу електронних доказів за наявності в матеріалах справи паперових копії цих доказів за відсутності обґрунтованих сумнів у їх відповідності оригіналу.
Будь-які підстави для сумнівів укладення між сторонами договору у суду відсутні.
Перерахування коштів на платіжну картку відповідачки, зазначену при укладенні договору, підтверджується наданими суду доказами.
Крім того, листом АТ КБ`Приватбанк» від 18 березня 2026 року підтверджено належність картки № НОМЕР_1 , на яку були перераховані кредитні кошти, відповідачці, та випискою з договору за 18 липня 2023 року про перерахування коштів на карту відповідачки.
З розрахунку позивача також вбачається, що 3% річних на суму заборгованості позивачем не нараховувалаося, як і інших заходів відповідальності.
Щодо посилання на касаційну практику про можливість зменшення процентів, приведена практика стосується можливості зменшення процентів річних, нарахованих на підставі частини 2 статті 625 ЦК України, а не процентів, передбачених умовами договору та статтею 1048 ЦК україни.
Це відповідає позиції Верховного Суду, висловленій у постановах Великої Палати від 10 квітня 2018 року в справі № 910/10156/175 та від 05 квітня 2023 року в справі №910/4518/16.
З урахуванням цього, приведені відповідачкою заперечення не можуть бути прийняті до уваги.
Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір при зверненні до суду. 
Керуючись статтями 3, 6, 11,15, 16, 205, 207,525-526, 628, 639, 1048, 1049, 1050, 1054, 1056-1 ЦК України, Законом України « Про електронну комерцію», статтями 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд
В И Р І Ш И В:
Позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю « УкрКредит Фінанс» 66 677, 50 грн заборгованості та 2 422, 40 грн судового збору.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю « УкрКредит Фінанс», адреса: 01133, м. Київ, бульвар Л.Українки, 26, офіс 407, ЄДРПОУ: 38548598.
Відповідач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 . 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. 

Суддя К.В. Машкевич