Харківський окружний адміністративний суд 	
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харків 
21 травня 2026 року № 520/964/26 
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мельникова Р.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Дер-м, п.3, пов. 2, м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл., 61022 ЄДРПОУ 14099344) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати Рішення про відмову у призначенні пенсії № 204450023894 від 25.11.2025 року Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Житомирській області зарахувати до страхового стажу період роботи з 15.08.1988 року по грудень 1992 рік згідно довідок від 05.11.2025 року № 01- 27/1084, від 06.11.2025 року № 01-27/1096-25 та повторно розглянути заяву про призначення пенсії від 19.11.2025 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області, на думку позивача, протиправно прийнято рішення № 204450023894 від 25.11.2025 про відмову у призначенні їй пенсії за віком, оскільки до страхового стажу не зарахований період роботи з 15.08.1988 року по грудень 1992 рік згідно довідок від 05.11.2025 року № 01- 27/1084, від 06.11.2025 року № 01-27/1096-25. Відтак позивач вважає, що наявність архівних довідок є достатньою підставою для зарахування вказаних періодів трудової діяльності до стажу позивача.
Ухвалою суду від 27.02.2026 прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито спрощене провадження в зазначеній справі.
Від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області до суду надійшов відзив, в якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, оскільки вважає, що подані позивачем до пенсійного органу документи не дозволяють зарахувати спірний період трудового стажу позивача для призначення їй пенсії за віком.
Згідно із положеннями п.2 ч.1 ст. 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову та заперечень проти нього, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 звернулась із заявою про призначення пенсії за віком через веб-портал Пенсійного фонду України.
За принципом екстериторіальності розгляд заяви передано до Головного управління Пенсійного фонду в Житомирській області.
За результатами розгляду заяви позивача ГУ ПФУ в Житомирській області відмовило позивачу у призначенні пенсії за віком з підстав відсутності необхідного страхового стажу для призначення пенсії.
Рішенням ГУ ПФУ в Житомирській області № 204450023894 від 25.11.2025 зазначено, що за доданими документами до страхового стажу не зараховані періоди роботи відповідно до довідок від 05.11.2025 № 01-27/1084, від 06.11.2025 №01-27/1096-25 з 15.08.1988 по грудень 1992, відсутній наказ на звільнення та не підтверджено первинними документами; за доданими документами до страхового стажу не зараховано період роботи як приватний підприємець з 15.06.2004 по 31.01.2005, з 01.03.2005 по 31.05.2005, з 01.01.2010 по 31.01.2010, з 04.10.2010 по 31.10.2010, з 01.04.2011 по 28.02.2015, з 01.06.2022 по 30.06.2022, з 01.09.2022 по 31.12.2022, 01.02.2023 по 31.12.2023, оскільки в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного пенсійного страхування відсутні відомості про сплату страхових внесків. А тому відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.
Позивач не погоджуючись з рішенням відповідача звернувся до суду з позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункт 6 частина перша статті 92 Конституції України).
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду визначені Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV).
Відповідно до ч.2 ст. 24 Закону №1058-ІV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч.4 ст.24 Закону №1058- ІV).
Згідно з ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення", до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. До стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.
Відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
12.08.1993 Кабінет Міністрів України своєю постановою № 637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок № 637).
Так, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (розділ "Загальні положення" Порядку №637).
Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Отже, виходячи з наведених вище законодавчих актів, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Трудова книжка позивача втрачена.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до пункту а) частини першої статті 3 Закону № 1788-ХІІ, право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом особи, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах (у тому числі за угодами цивільно-правового характеру), незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, або є членами колгоспів та інших кооперативів, - за умови сплати підприємствами та організаціями страхових внесків до Пенсійного фонду України.
Частиною першою статті 56 Закону № 1788-ХІІ встановлено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Положеннями пункту а) частини третьої статті 56 Закону № 1788-ХІІ передбачено, що до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів за умови сплати страхових внесків.
Статтею 66 Закону № 1788-ХІІ передбачено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).
Згідно з п. 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. № 637, - основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Порядком також встановлено правила підтвердження стажу роботи. Так, згідно з п. 23 Порядку документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності).
Згідно з п. 26 Порядку, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує стаж роботи, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом громадянина України або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку.
Згідно з п. 27 Порядку, у тих випадках, коли в поданому документі про стаж указано лише роки без зазначення точних дат, за дату береться і липня відповідного року, а якщо не зазначено число місяця, то ним вважається 15 число відповідного місяця.
У підтвердження трудової діяльності позивача у період з 15.08.1988 року по грудень 1992 рік Виконавчим комітетом Харківської міської ради Харківської області Управління освіти адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради надано довідки від 05.11.2025 року № 01- 27/1084 та від 06.11.2025 року № 01-27/1096-25.
Зазначеними довідками підтверджується, що позивач, згідно з наказом від 15.08.1988 по Дзержинському районному відділу освіти м. Харкова №357-к, була прийнята на роботу на посаду вчителя української мови та літератури середньої школи №159 Дзержинського району м. Харкова з 15.08.1988. Працювала на посаді вчителя української мови та літератури середньої школи №159 Дзержинського району м. Харкова по грудень 1992 року включно. Запис зроблено на підставі книг особових рахунків працівників середньої школи №159 Дзержинського району м. Харкова. Підтвердити факт звільнення у 1992 році немає можливості, оскільки в архівних документах Управління освіти адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради відсутні номер наказу та дата звільнення Позивача з посади вчителя української мови та літератури середньої школи №159 Дзержинського району м. Харкова.
Судом встановлено, що обставини роботи позивача також підтверджений довідкою про заробітну плату для обчислення пенсії від 05.11.2025 року № 01- 27/1084, де зазначена сума заробітку з серпня 1988 року по квітень 1990 рік.
Можливості надати наказ про звільнення у 1992 році позивач не має з незалежних від неї причин, оскільки в архівних документах Управління освіти адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради відсутні номер наказу та дата звільнення Позивача з посади вчителя української мови та літератури середньої школи №159 Дзержинського району м. Харкова.
Згідно з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові № 687/975/17 від 21.02.2018 – працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком, на загальних підставах.
Крім того, судом з матеріалів справи встановлено, що довідка від 05.11.2025 року № 01- 27/1084 містять відомості про нарахування заробітної плати за період з серпня 1988 року по квітень 1990 рік, довідка видана на підставі особових рахунків за 1988-1990 роки. 
Також у матеріалах справи міститься довідка Комунального закладу «Харківський ліцей №159 Харківської міської ради» від 01.09.2025 №01-31/65, відповідно до якої підтверджується, що ОСОБА_1 згідно з наказом від 19.08.1988 № 26 по середній школі № 159 та наказом Дзержинського районного відділу освіти м. Харкова №357-к була прийнята на роботу на посаду вчителя української мови та літератури середньої школи №159 Дзержинського району м. Харкова з 15.08.1988, також ОСОБА_1 була прийнята на посаду класного керівника на 1989-1990 н.р. згідно з наказом по середній школі №159 від 01.09.1989 №158, інші записи по трудовій зайнятості ОСОБА_1 відсутні. 
Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058 врегульовано Порядком надання та оформлення документів для призначення (перерахунку), затвердженого постановою управління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі - Порядок № 22-1).
Відповідно до п. 2.10 Порядку № 22-1 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.
В свою чергу, суд звертає увагу, що підтвердження достовірності даних довідки відбувається шляхом проведення органом Пенсійного фонду перевірки за місцем зберігання первинної документації.
Судом з матеріалів справи встановлено, що до уваги не прийнято архівну довідку про заробітну плату від 05.11.2025 року № 01- 27/1084 за період 1988-1990 роки, оскільки даний період не підтверджений первинними документами.
Судом проаналізовано зміст спірної довідки та встановлено, що вона складена Виконавчим комітетом Харківської міської ради Харківської області Управління освіти адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради. Зазначена довідка містить відомості про заробітну плату позивача за період з серпня 1988 року по квітень 1990 року.
Відтак, суд вважає її цілком прийнятною, оскільки вона містить усі необхідні реквізити та відомості, визначені п. 2.10 Порядку №22-1.
Верховний Суд, зокрема, у постанові від 21.02.2020 у справі №291/99/17 дійшов висновку про те, що перевірка достовірності виданих документів покладається на Пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі самі по собі не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні заробітної плати при призначенні позивачу пенсії.
При цьому, суд зазначає, що будь-яких доводів щодо невідповідності спірної довідки чинному законодавству (або їх недостовірності) пенсійним органом не наведено.
Оцінюючи встановлені обставини справи, суд зазначає, що належним чином завірені архівні довідки, які містять відомості про наказ про прийняття на роботу, а також дані про нарахування заробітної плати протягом періоду з серпня 1988 року по квітень 1990 року, є належним та достатнім доказом для підтвердження страхового стажу ОСОБА_1 .
За правилами п.3 Порядку №637 для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Отже, наведена норма підзаконного акту права не містить вичерпного кола документів, котрі можуть додатково засвідчити стаж роботи найманого працівника.
Суд зазначає, що подані заявником до пенсійного фонду довідки від 05.11.2025 року № 01- 27/1084 та від 06.11.2025 року № 01-27/1096-25 містять всі необхідні реквізити: дату видачі та вихідний номер; назву органу, що видав довідки; номер та дату наказу про прийняття на роботу.
На думку суду, відмовляючи позивачу у зарахуванні до страхового стажу вказаного періоду, відповідач діяв протиправно, оскільки формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року у справі №638/18467/15-а (адміністративне провадження № К/9901/17572/18).
Щодо посилань позивача, що підтвердити її трудову діяльність також може ОСОБА_2 (паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 01 квітня 1998 року Жовтневим РВ ХМУ УМВС України в Харківській області, РНОКПП: НОМЕР_3 ), яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , та яка теж здійснювала трудову діяльність у середній школі № 159 Дзержинського району м. Харкова на посаді вчителя української мови та літератури.
Відповідно до п.17, п.18 Постанови Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637 за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання у зв`язку із стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.
За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, стаж роботи установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.
Відповідно до ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ст.74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ст.75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Згідно із ст.76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ст.91-93 КАС України показаннями свідка є повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини. Якщо показання свідка ґрунтуються на повідомленнях інших осіб, то ці особи повинні бути також допитані. За відсутності можливості допитати особу, яка надала первинне повідомлення, показання з чужих слів не може бути допустимим доказом факту чи обставин, на доведення яких вони надані, якщо показання не підтверджується іншими доказами, визнаними допустимими згідно з правилами цього Кодексу.
Виклик свідка здійснюється за заявою учасника справи. У заяві про виклик свідка зазначаються його ім`я, місце проживання (перебування) або місце роботи, обставини, які він може підтвердити. Заява про виклик свідка має бути подана до або під час підготовчого судового засідання, а якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання у справі. В ухвалі про відкриття провадження у справі або в іншій ухвалі, якою суд вирішує питання про виклик свідка, суд попереджає свідка про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання чи відмову від давання показань на вимогу суду.
Сторони, треті особи та їхні представники за їх згодою, в тому числі за власною ініціативою, якщо інше не встановлено цим Кодексом, можуть бути допитані як свідки про відомі їм обставини, що мають значення для справи.
З огляду на це, суд не бере до уваги надані пояснення ОСОБА_2 , оскільки вони не є показаннями свідків, а отже, не є належними та допустимими доказами у даній справі для підтвердження страхового стажу Позивача у період роботи з 15.08.1988 року по грудень 1992 рік. 
Проте, суд зазначає, що у даній справі страховий стаж Позивача у період роботи з 15.08.1988 року по грудень 1992 рік є підтвердженим іншими належними, допустимими та достатніми доказами, зокрема, довідками від 05.11.2025 року № 01- 27/1084, від 06.11.2025 року № 01-27/1096-25 та довідкою Комунального закладу «Харківський ліцей №159 Харківської міської ради» від 01.09.2025 №01-31/65.
На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що рішення № 204450023894 від 25.11.2025 року Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про відмову у призначенні пенсії на підставі заяви є протиправним та підлягає скасуванню.
Враховуючи викладене, задля ефективного захисту прав і свобод позивача, суд вважає за необхідне обрати спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права та у спірних правовідносинах є достатнім, необхідним та ефективним, а саме зобов`язати відповідача зарахувати зарахувати до страхового стажу період роботи з 15.08.1988 року по грудень 1992 рік згідно довідок від 05.11.2025 року № 01- 27/1084, від 06.11.2025 року № 01-27/1096-25 та повторно розглянути заяву про призначення пенсії від 19.11.2025 року, з урахуванням висновків, викладених у цьому судовому рішенні.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача.
Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись ст.ст. 243-246, 250, 255, 257-263, 295, 297 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, буд. 7, м. Житомир, Житомирський р-н, Житомирська обл., 10003, ЄДРПОУ 13559341) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії № 204450023894 від 25.11.2025 року Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Житомирській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 15.08.1988 року по грудень 1992 рік згідно довідок від 05.11.2025 року № 01- 27/1084, від 06.11.2025 року № 01-27/1096-25 та повторно розглянути заяву про призначення пенсії ОСОБА_1 від 19.11.2025 року, з урахуванням висновків, викладених у цьому судовому рішенні.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (ЄДРПОУ 13559341) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 1331 грн (одна тисяча триста тридцять одна гривня) 20 коп.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Мельников Р.В.