ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Симона Петлюри, 16/108, м. Київ, 01032, тел. (044) 235-95-51, е-mail: inbox@ko.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" лютого 2026 р.  Справа № 911/2998/25 

Господарський суд Київської області у складі судді Щоткіна О.В., за участю секретаря судового засідання Литовки А.С., розглянувши матеріали справи
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Крюківщина преміум»
до: 1) Товариства з обмеженою відповідальністю «КУА КЕП»;
2) Товариства з обмеженою відповідальністю «Град Вільне»
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача – Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Мендельс»
про визнання недійсним договору міни та витребування майна з чужого незаконного володіння,
за участю представників
позивача: Тугай В.С. – адвокат, ордер серії АІ № 2002941 від 17.09.2025;
відповідача 1: не з`явився;
відповідача 2: Гук О.О. – адвокат, ордер серії АІ № 2028287 від 17.10.2025;
третя особа: не з`явився,

ВСТАНОВИВ:
І. Зміст позовних вимог та узагальнені аргументи сторін
Стислий виклад позиції позивача
Товариство з обмеженою відповідальністю «Крюківщина преміум» (далі – позивач, ТОВ «Крюківщина преміум») звернулося до Господарського суду Київської області із позовною заявою від 19.09.2025 до Товариства з обмеженою відповідальністю «КУА КЕП» (далі – відповідач 1, ТОВ «КУА КЕП») і Товариства з обмеженою відповідальністю «Град Вільне» (далі – відповідач 2, ТОВ «Град Вільне»), в якій просить суд:
1) визнати недійсним договір міни земельних ділянок, укладений 16.05.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Скай Кепітал Менеджмент» (далі – ТОВ «КУА «Скай Кепітал Менеджмент»; перейменовано в ТОВ «КУА КЕП») та ТОВ «Крюківщина преміум», посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Герасимів Ю.В. та зареєстрований в реєстрі за № 2582;
2) витребувати з чужого незаконного володіння ТОВ «Град Вільне» на користь ТОВ «Крюківщина преміум»: 
- земельну ділянку за кадастровим номером: 3222480400:05:001:0299, площею 4,8258 га; цільове призначення: землі житлової та громадської забудови, що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський (Бучанський) район, село Білогородка (р.н.о.н.м. 357304632224);
- земельну ділянку за кадастровим номером: 3222480400:05:001:0155, площею 1,3672 га; цільове призначення: землі житлової забудови, що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський (Бучанський) район, село Білогородка (р.н.о.н.м. НОМЕР_1 ).
Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що ТОВ «КУА «Скай Кепітал Менеджмент» набуло права іпотекодержателя за кредитним договором № 328 від 25.03.2005 та відповідними іпотечними договорами на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги від 04.07.2015. Водночас зазначений правочин у подальшому був визнаний судом недійсним, у зв`язку з чим відповідач 1 не набув у встановленому законом порядку прав іпотекодержателя та не мав правових підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки – земельні ділянки: з кадастровим номером 3222484000:02:002:0119, площею 1,7193 га; з кадастровим номером 3222484000:02:002:0118, площею 3,6790 га; з кадастровим номером 3222484000:02:002:0102, площею 1,8399 га, які в подальшому стали предметом договору міни від 16.05.2019.
Незважаючи на відсутність належних правових підстав для набуття права власності на зазначені земельні ділянки, 16.05.2019 ТОВ «КУА «Скай Кепітал Менеджмент» уклало з ТОВ «Крюківщина преміум» договір міни, за яким відчужило ці земельні ділянки в обмін на спірні земельні ділянки. При цьому, за твердженням позивача, на момент укладення правочину відповідачу 1 було достеменно відомо про відсутність у нього законних прав на відчужуване майно та про оспорюваність набутого правового титулу, однак такі обставини були умисно приховані, що свідчить про введення іншої сторони в оману щодо істотних обставин правочину.
Крім того позивач зазначає, що у подальшому спірні земельні ділянки були передані до статутного капіталу пов`язаної юридичної особи – ТОВ «Град Вільне», що свідчить про спрямованість дій відповідача 1 на збереження фактичного контролю над майном та ускладнення його повернення законному власнику, а відтак – про недобросовісність набувача.
За таких обставин позивач вважає наявними правові підстави для визнання договору міни недійсним та витребування спірних земельних ділянок з чужого незаконного володіння ТОВ «Град Вільне».

Стислий виклад заперечень відповідачів
Відповідач 1 під час розгляду справи відзив на позовну заяву до суду не подав.
Відповідач 2 – ТОВ «Град Вільне» – проти задоволення позовних вимог заперечив та зазначив таке.
За твердженням відповідача 2, спірний договір міни від 16.05.2019 є повністю виконаним його сторонами. ТОВ «Крюківщина преміум» відчужило набуті за цим договором земельні ділянки третім особам, отримавши відповідний прибуток, а ТОВ «КУА «Скай Кепітал Менеджмент» у подальшому передало отримані земельні ділянки до статутного капіталу ТОВ «Град Вільне». Відтак жодна зі сторін договору міни на даний час не є власником спірного майна.
У зв`язку з наведеним, на думку відповідача 2, відсутня можливість застосування наслідків недійсності правочину у вигляді двосторонньої реституції, оскільки повернення сторонами отриманого у натурі є об`єктивно неможливим.
Відповідач 2 також зазначив, що позивачем не заявлено вимог про застосування двосторонньої реституції, яка є обов`язковим правовим наслідком визнання правочину недійсним. При цьому задоволення позову без вирішення питання щодо реституції не призведе до відновлення порушених прав позивача та не відповідатиме принципу ефективності способу захисту.
Посилаючись на правові висновки Верховного Суду, відповідач 2 вказує, що у випадку неможливості застосування двосторонньої реституції або якщо така не відновлює порушене право, суд має відмовити у задоволенні позову про визнання правочину недійсним.
Крім того, відповідач 2 звертає увагу, що до ТОВ «Крюківщина преміум» відсутні будь-які претензії щодо подальшого відчуження земельних ділянок, що також свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
З огляду на викладене, відповідач 2 просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Стислий виклад позиції третьої особи
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Мендельс» (далі – третя особа, ТОВ «ФК «Мендельс»), яке залучене до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.
ТОВ «ФК «Мендельс» зазначає, що на момент укладення договору міни ТОВ «КУА «Скай Кепітал Менеджмент» знало про наявність судового рішення, яким визнано недійсним договір, на підставі якого останній набув права вимоги, а в подальшому – права власності, на земельні ділянки, які були предметом договору міни, та усвідомлював відсутність у нього будь-яких прав на такі ділянки. Більше того, надаючи свідчення у пункті 10 договору міни, ТОВ «КУА «Скай Кепітал Менеджмент» ввело в оману ТОВ «Крюківщина преміум», зазначивши, що земельні ділянки, які відповідач 1 передавав, не заставлені, що на вказане майно не поширюються права третіх осіб та що стосовно земельних ділянок не ведуться судові спори.
Відповідач 1 станом на 03.10.2024 був засновником Товариства з обмеженою відповідальністю «Білград», яке, у свою чергу, на момент передачі спірних ділянок відповідачу 2, було засновником останнього, що, на думку третьої особи, свідчить про реалізацію схеми виведення земельних ділянок пов`язаними особами, а відтак відповідач 2 не може вважатись добросовісним набувачем спірних земельних ділянок.

ІІ. Рух справи.
Заяви та клопотання учасників справи
Через канцелярію суду 20.10.2025 ТОВ «Град Вільне» подало заяву про продовження строку на подання відзиву на позов.
Через канцелярію суду 04.11.2025 від ТОВ «Град Вільне» надійшов відзив від 31.10.2025 на позов.
Через канцелярію суду 06.11.2025 (вх. № 6818/25) ТОВ «Град Вільне» подало заяву про залучення третіх осіб на стороні відповідачів.
Через підсистему «Електронний суд» 19.11.2025 від ТОВ «Крюківщина преміум» надійшла відповідь на відзив (документ сформований в системі «Електронний суд» 19.11.2025).
Через підсистему «Електронний суд» 21.11.2025 від ТОВ «ФК «Мендельс» надійшли пояснення (документ сформований в системі «Електронний суд» 20.11.2025).
Через підсистему «Електронний суд» 25.11.2025 від ТОВ «Крюківщина преміум» надійшли заперечення на заяву ТОВ «Град Вільне» (документ сформований в системі «Електронний суд» 25.11.2025).

Процесуальні дії у справі
Господарський суд Київської області ухвалою від 06.10.2025 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі та вирішив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження із проведенням підготовчого засідання. Цією ж ухвалою суд залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача – ТОВ «ФК «Мендельс».
Ухвалою від 20.10.2025 суд задовольнив заяву ТОВ «Град Вільне» від 20.10.2025 про продовження строку для подання відзиву на позовну заяву та продовжив відповідний строк до 31.10.2025.
З метою вирішення питань, визначених статтею 182 Господарського процесуального кодексу України (далі – ГПК України), суд неодноразово оголошував перерву в підготовчому засідання, строк підготовчого провадження продовжено на тридцять днів ухвалою від 01.12.2025.
У підготовчому засіданні 22.12.2025 суд розглядав заяву ТОВ «Град Вільне» про залучення третіх осіб на стороні відповідачів (вх. № 6818/25 від 06.11.2025), у якій відповідач 2 просив суд:
- витребувати з архіву Господарського суду Київської області матеріали всієї справи № 911/515/20 та приєднати їх до розгляду справи № 911/2998/25;
- залучити до участі у справі третіх осіб на стороні відповідачів, а саме: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , ОСОБА_59 , ОСОБА_60 , ОСОБА_61 , ОСОБА_62 , ОСОБА_63 , ОСОБА_64 , ОСОБА_65 , ОСОБА_66 , ОСОБА_67 , ОСОБА_68 , ОСОБА_69 , ОСОБА_70 , ОСОБА_71 , ОСОБА_72 , ОСОБА_73 , ОСОБА_74 , ОСОБА_75 , ОСОБА_76 , ОСОБА_77 , ОСОБА_78 , ОСОБА_79 , ОСОБА_80 , ОСОБА_81 , ОСОБА_82 , ОСОБА_83 , ОСОБА_84 , ОСОБА_85 , ОСОБА_86 , ОСОБА_87 , ОСОБА_88 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Віллас Крюківщина».
Обгрунтовуючи заяву, ТОВ «Град Вільне» зазначало, що після укладення оспорюваного договору міни земельних ділянок ТОВ «Крюківщина преміум» зареєструвало за собою право власності на земельні ділянки: з кадастровим номером 3222484000:02:002:0119, площею 1,7193 га; з кадастровим номером 3222484000:02:002:0118, площею 3,6790 га; з кадастровим номером 3222484000:02:002:0102, площею 1,8399 га, що розташовані за адресою: Київська область, Києво-Святошинський р-н, Крюківщинська сільська рада.
У подальшому, внаслідок неодноразового поділу зазначених земельних ділянок, утворено загалом 119 нових земельних ділянок, власниками яких стали особи, про залучення до участі у справі яких заявляє ТОВ «Град Вільне».
На думку відповідача 2, при задоволенні позову про визнання договору міни недійсним, обов`язком судом є застосування наслідків недійсності такого правочину – застосування двосторонньої реституції, тобто повернення на користь ТОВ «КУА КЕП» земельних ділянок, які ТОВ «Крюківщина преміум» відчужило на користь вище перелічених фізичних осіб, у зв`язку з чим рішення у цій справі буде впливати на права, інтереси та обов`язки зазначених у заяві фізичних осіб та юридичної особи.
Крім того відповідач 2 зазначив, що рішенням Господарського суду Київської області від 04.07.2024 у справі № 911/515/20 встановлені обставини, які безпосередньо впливають на розгляд справи № 911/2998/25. Натомість позивач до позовної заяви приєднав указане рішення у справі № 911/515/20 лише з Єдиного державного реєстру судових рішень, в свою чергу ТОВ «Град Вільне» не було учасником розгляду цієї справи. Відповідач 2 вважає, що з метою повного та обґрунтованого дослідження обставин, на які сторони посилаються у своїх процесуальних документах, необхідно витребувати з архіву Господарського суду Київської області матеріали всієї справи № 911/515/20 та приєднати їх до розгляду цієї справи.
У своїх запереченнях проти заяви ТОВ «Град Вільне» про залучення третіх осіб та витребування справи позивач просив суд відмовити в задоволені такої заяви, оскільки остання є необґрунтованою та спрямованою виключно на затягування судового процесу.
На думку позивача, рішення в цій справі не буде безпосередньо впливати на права чи обов`язки вказаних в заяві фізичних осіб по відношенню до сторін даного судового процесу, з огляду на те, що цей спір ґрунтується на вже встановленому факті відсутності підстав для набуття ТОВ «КУА «Скай Кепітал Менеджмент» (ТОВ «КУА КЕП») права власності на земельні ділянки та відсутність права цього товариства на їх наступне передання у власність третьої особи, а також необхідності позивачем витребування свого майна з чужого незаконного володіння шляхом застосування віндикації.
Також позивач зазначив, що рішення, на які звертає увагу позивач в позовній заяві, зокрема у справі № 911/515/20, вже набрали законної сили та містять в мотивувальній частині вичерпну інформацію, що має преюдиціальне значення, і стало основою для подання позову в цій справі, тому вимога відповідача 2 про витребування матеріалів справи № 911/515/20 є необґрунтованою та безпідставною.
Розглянувши в підготовчому засіданні 22.12.2025 заяву ТОВ «Град Вільне» про залучення третіх осіб на стороні відповідачів (вх. № 6818/25 від 06.11.2025), з урахуванням заперечень ТОВ «Крюківщина преміум» на цю заяву (документ сформований в системі «Електронний суд» 25.11.2025), суд залишив заяву відповідача 2 без задоволення, з огляду на таке.
Відповідно до положень статті 50 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.
Якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору (частина друга статті 50 ГПК України).
Суд зазначає, що предметом розгляду у цій справі є правомірність договору міни від 16.05.2019 та правовий режим конкретно визначених земельних ділянок, які на цей час, за твердженнями позивача, перебувають у володінні ТОВ «Град Вільне», а саме ділянок з кадастровими номерами 3222480400:05:001:0299 та 3222480400:05:001:0155.
Особи, про залучення до участі у справі яких заявляє ТОВ «Град Вільне», не є учасниками спірного договору міни, не є власниками земельних ділянок, які є предметом витребування у цій справі, а також не перебувають у правовідносинах із сторонами спору щодо зазначених земельних ділянок.
Також у межах цієї справи не вирішується питання про права власності третіх осіб на земельні ділянки, які утворилися внаслідок поділу інших земельних ділянок, що не є предметом позову. Крім того, питання застосування наслідків недійсності правочину суд вирішує з урахуванням встановлених обставин справи та заявлених позовних вимог.
Таким чином, суд вважає, що відсутні передбачені статтею 50 ГПК України підстави для залучення зазначених фізичних та юридичної осіб до участі у справі як третіх осіб без самостійних вимог щодо предмета спору.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви ТОВ «Град Вільне» про залучення третіх осіб.
Щодо заяви ТОВ «Град Вільне» про витребування з архіву Господарського суду Київської області матеріалів справи № 911/515/20 та їх приєднання до матеріалів цієї справи суд зазначає таке.
Як убачається з матеріалів справи та доводів заяви, відповідач 2 обґрунтовує необхідність витребування зазначеної справи тим, що у ній ухвалено судове рішення, яке, на його думку, має значення для вирішення цього спору.
Суд погоджується з тим, що судові рішення, які набрали законної сили, можуть мати преюдиційне значення у розумінні статті 75 ГПК України.
Водночас преюдиційність судового рішення полягає у врахуванні встановлених таким рішенням обставин, а не у дослідженні всіх матеріалів відповідної судової справи.
Чинне процесуальне законодавство не передбачає обов`язку суду витребовувати матеріали іншої судової справи у повному обсязі з метою з`ясування обставин, які вже встановлені у судовому рішенні, що набрало законної сили.
За таких обставин суд залишив без задоволення, як необґрунтовану, заяву про витребування з архіву Господарського суду Київської області матеріалів справи № 911/515/20 та їх приєднання до матеріалів цієї справи.
Ухвалою від 22.12.2025 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 19.01.2026.
У судовому засіданні 19.01.2026 суд розпочав розгляд справи по суті та заслухав вступні слова представників учасників справи щодо вимог заявленого позову, а також стосовно змісту та підстав заперечень проти позову, після чого оголосив перерву в судовому засіданні до 02.02.2026.
У судовому засіданні 02.02.2026 оголошено перерву до 16.02.2026, а в судовому засіданні 16.02.2026 – до 19.02.2026.
У судовому засіданні 19.02.2026, після закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами, представники сторін виступили із заключними словами, посилаючись на обставини і докази, досліджені в судовому засіданні.
Відповідач 1 явку свого повноважного представника у судові засідання не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив. При цьому відповідач 1 належним чином повідомлений про дати, час і місце розгляду справи, що підтверджується довідками про доставку відповідних ухвал суду до електронного кабінету ТОВ «КУА КЕП».
Згідно із частиною другою статті 178 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Після судових дебатів суд оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення, оголосив перерву в судовому засіданні та час проголошення рішення в судовому засіданні 19.02.2026.
Після перерви, 19.02.2026 суд проголосив вступну та резолютивну частини рішення.

ІІІ. Факти та обставини встановлені судом
16.05.2019 ТОВ «КУА «Скай Кепітал Менеджмент» (сторона-1) і ТОВ «Крюківщина преміум» (сторона-2) уклали договір міни земельних ділянок (далі – договір міни), відповідно до пункту 1 якого сторона-1 обмінює належні їй на праві власності земельні ділянки: 
- площею – 1,7195 га, кадастровий номер 3222484000:02:002:0119, яка розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Крюківщина, цільове призначення якої: для будівництва житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (надалі за текстом «Земельна ділянка-1»),
- площею – 1,8399 га, кадастровий номер 3222484000:02:002:0102, яка розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Крюківщина, цільове призначення якої: для будівництва житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (надалі за текстом «Земельна ділянка-2»),
- площею – 3,6790 га, кадастровий номер 3222484000:02:002:0118, яка розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Крюківщинська сільська рада, цільове призначення якої: для ведення особистого селянського господарства (надалі за текстом «Земельна ділянка-3») на належні стороні-2 на праві власності земельні ділянки:
- площею 4,8258 га, кадастровий номер 3222480400:05:001:0299, цільове призначення якої іншої житлової забудови, яка розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Білогородка (надалі за текстом «Земельна ділянка-4»),
- площею 1,3672 га, кадастровий номер 3222480400:05:001:0155, цільове призначення якої землі житлової та громадської забудови, яка розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Білогородська сільська рада (надалі за текстом «Земельна ділянка-5»).
Згідно з пунктом 2 договору міни сторона-2 обмінює належні їй на праві власності Земельну ділянку-4 Земельну ділянку-5 на належні стороні-1 на праві власності Земельну ділянку-1, Земельну ділянку-2, Земельну ділянку-3.
У пункті 3 договору міни зазначено, зокрема, що стороні-1 Земельна ділянка-1, Земельна ділянка-2 та Земельна ділянка-3 належать на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги, посвідченого 04.07.2015 Літвіновим А.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрованого у реєстрі за № 912, із змінами та доповненнями.
Відповідно до пункту 7 договору міни сторона-1 та сторона-2 підтверджують, що укладення цього договору не суперечить їх статутним завданням, представники сторони-1 та сторони-2 не перевищують наданих їм повноваженням, діють добросовісно та розумно, даний договір укладається ними в інтересах сторін та в інтересах яких вони діють.
В результаті цього договору міни у приватну власність сторони-1 переходить Земельна ділянка-4 та Земельна ділянка-5, а у приватну власність сторони-2 переходять Земельна ділянка-1, Земельна ділянка-2 та Земельна ділянка-3 (пункт 8 договору міни).
Сторони свідчать, що земельні ділянки, які є предметом цього договору, належать сторонам на праві власності, на момент укладання цього договору, нікому іншому не продані, не подаровані, не заставлені, не передані в оренду, іншим способом не відчужені, як внесок до статутного капіталу юридичних осіб не внесені, як юридична адреса не використовуються; на вказане вище майно не поширюються права третіх осіб (в тому числі неповнолітніх та малолітніх дітей, недієздатних осіб) як у межах, так і за межами України, не є предметом шлюбних договорів (контрактів), відносно них не укладено з іншими особами будь-яких договорів з відчуження чи користування, щодо них не ведуться судові спори, відсутні податкові застави, та не перебувають під забороною/арештом (пункт 10 договору міни).
За умовами пункту 12 договору міни право власності на земельні ділянки виникає у сторін після державної реєстрації права власності згідно вимог чинного законодавства.
Відповідно до пункту 15 договору міни останній набуває юридичної сили з моменту його нотаріального посвідчення та підлягає державній реєстрації.
Договір міни земельних ділянок від 16.05.2019 посвідчено приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Герасимів Ю.В. та зареєстровано в реєстрі за № 2552.
02.10.2024 єдиний учасник ТОВ «КУА «Скай Кепітал Менеджмент» – ОСОБА_89 (ІПН НОМЕР_2 ) – прийняв рішення № 47 про збільшення статутного капіталу ТОВ «Град Вільне» шляхом внесення земельних ділянок площею 1,3672 з кадастровим номером 3222480400:05:001:0155 та площею 4,8258 га з кадастровим номером 3222480400:05:001:0299.
03.10.2024 рішенням єдиного учасника ТОВ «Град Вільне» № 03/10/2024 – ТОВ «Білград» (код ЄДРПОУ 44270259), що володіє часткою товариства у розмірі 100%, в особі директора Сергієнка В.В., який діяв на підставі Статуту, вирішено залучити додатковий вклад третьої особи ТОВ «КУА «Скай Кепітал Менеджмент», а саме внести майновий внесок у розмірі 26008920,00 грн у вигляді двох земельних ділянок (земельної ділянки з кадастровим номером 3222480400:05:001:0299 площею 4,8258 га та земельної ділянки з кадастровим номером 3222480400:05:001:0155 площею 1,3672 га), що розташовані в Київській області, Києво-Святошинський р-н, с. Білогородка.
На підставі вказаного рішення 03.10.2024 ТОВ «КУА «Скай Кепітал Менеджмент» (сторона 1) і ТОВ «Град Вільне» (сторона 2) підписали акт приймання-передачі майна до статутного капіталу ТОВ «Град Вільне», відповідно до пункту 1 якого сторона 1 передала, а сторона 2 прийняла до статутного капіталу ТОВ «Град Вільне» в якості внеску до статутного капіталу вказані вище земельні ділянки, що належать стороні 1 на праві приватної власності. Зазначений акт приймання-передачі від 03.10.2024 посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Білоус А.А. та зареєстрований в реєстрі за № 714, 715.
03.10.2024 приватний нотаріус Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Теплюк Г.М. прийняла рішення про державну реєстрацію права власності за ТОВ «Град Вільне» на земельні ділянки, розташовані за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, село Білогородка, а саме: з кадастровим номером 3222480400:05:001:0299 площею 4,8258 га (індексний номер рішення: 75414079 від 07.10.2024) та з кадастровим номером 3222480400:05:001:0155 площею 1,3672 га (індексний номер рішення: 75413820 від 07.10.2024).
Між тим суд установив, що 04.07.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Іпотека Кредит» (далі – ТОВ «ФК «Іпотека Кредит»), як продавцем, та ТОВ «КУА «Скай Кепітал Менеджмент», як покупцем, укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим А.В., зареєстрований в реєстрі за № 912, за умовами якого продавець погодився продати (відступити) права вимоги та передати їх покупцю, а покупець погодився купити права вимоги, прийняти їх і сплатити загальну купівельну ціну (пункт 2.1) (зазначені обставини встановлені у межах справи № 910/10364/16).
Внаслідок укладення договору купівлі-продажу прав вимоги від 04.07.2015 ТОВ «КУА «Скай Кепітал Менеджмент» здійснило державну реєстрацію зміни іпотекодержателя щодо земельних ділянок, які є предметом забезпечення за Іпотечними договорами № 328/1П-1 від 25.03.2005 та № 328/ІП-2 від 03.08.2006, реєстрацію прав іпотекодержателя на земельні ділянки, та здійснило звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна, а саме: земельні ділянки за кадастровими номерами: 3222484000:02:002:0119 площею 1,7193 га; 3222484000:02:002:0118, площею 3,6790 га; 3222484000:02:002:0102 площею 1,8399 га (зазначені обставини встановлені в межах справи № 911/515/20).
Північний апеляційний господарський суд постановою від 23.04.2019 у справі № 910/10364/16, зокрема, визнав недійсним договір купівлі-продажу права вимоги від 04.07.2015, укладений між ТОВ «ФК «Іпотека Кредит» та ТОВ «КУА «Скай Кепітал Менеджмент», посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Літвіновим А.В., зареєстрованим в реєстрі за № 912 із змінами та доповненнями. Верховний суд постановою від 24.07.2019 залишив без змін вказану постанову суду апеляційної інстанції у зазначеній частині.
Звертаючись із позовом до суду, позивач посилається на те, що спірний договір міни від 16.05.2019 укладений під впливом обману та за відсутності у відповідача 1 права власності на відчужувані земельні ділянки, у зв`язку з чим просить визнати його недійсним і витребувати спірні земельні ділянки з чужого незаконного володіння відповідача 2.

ІV. Норми права, які застосував суд; оцінка та висновки суду
Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Одним із способів захисту цивільних прав та інтересу є визнання правочину недійсним (пункт 2 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України).
Цивільний кодекс України визначає правочин як дію особи, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (стаття 202 Цивільного кодексу України).
Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 Цивільного кодексу України).
Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді, коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним).
Частиною першою статті 215 Цивільного кодексу України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, встановлених частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, згідно з якою зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України).
Згідно із частинами першою і другою статті 715 Цивільного кодексу України за договором міни (бартеру) кожна із сторін зобов`язується передати другій стороні у власність один товар в обмін на інший товар. Кожна із сторін договору міни є продавцем того товару, який він передає в обмін, і покупцем товару, який він одержує взамін.
Відповідно до статті 716 Цивільного кодексу України до договору міни застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, договір контрактації або інші договори, елементи яких містяться в договорі міни, якщо це не суперечить суті зобов`язання.
Статтею 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно із частиною першою статті 656 Цивільного кодексу України предметом договору купівлі-продажу може бути майно (товар), яке є у продавця на момент укладення договору або буде створене (придбане, набуте) продавцем у майбутньому.
Відповідно до статті 658 Цивільного кодексу України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення.
За змістом частини третьої статті 215 Цивільного кодексу України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Відповідно до статей 16, 203, 215 Цивільного кодексу України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: 1) пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; 2) наявність підстав для оспорення правочину; 3) встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним у судовій практиці.
Вирішуючи спір про визнання угоди недійсною, суд з`ясовує наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угоди недійсною і настання певних юридичних наслідків.
Окремою статтею 230 Цивільного кодексу України регламентовано правові наслідки вчинення правочину під впливом обману. Так, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.
У вирішенні спорів про визнання правочинів недійсними на підставі статей 230-233 Цивільного кодексу України господарські суди повинні мати на увазі, що відповідні вимоги можуть бути задоволені за умови доведеності позивачем фактів обману, насильства, погрози, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, тяжких обставин і наявності їх безпосереднього зв`язку з волевиявленням другої сторони щодо вчинення правочину.
Під обманом слід розуміти умисне введення в оману представника підприємства, установи, організації або фізичної особи, що вчинила правочин, шляхом: повідомлення відомостей, які не відповідають дійсності; заперечення наявності обставин, які можуть перешкоджати вчиненню правочину; замовчування обставин, що мали істотне значення для правочину (наприклад, у зв`язку з ненаданням технічної чи іншої документації, в якій описуються властивості речі). При цьому особа, яка діяла під впливом обману, повинна довести не лише факт обману, а й наявність умислу в діях відповідача та істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Суб`єктом введення в оману є сторона правочину, – як безпосередньо, так і через інших осіб за домовленістю.
Правочин може бути визнаний вчиненим під впливом обману у випадку навмисного цілеспрямованого введення іншої сторони в оману щодо фактів, які впливають на укладення правочину. Ознакою обману, на відміну від помилки, є умисел: особа знає про наявність чи відсутність певних обставин і про те, що друга сторона, якби вона володіла цією інформацією, не вступила б у правовідносини, невигідні для неї. Обман також має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.
Правочин, здійснений під впливом обману, на підставі статті 230 Цивільного кодексу України може бути визнаний судом недійсним. Саме позивач як сторона, яка діяла під впливом обману, повинен довести наявність умислу з боку відповідача, істотність значення обставин, щодо яких її введено в оману, і сам факт обману. Якщо все інше, крім умислу, доведено, вважається, що мала місце помилка.
Встановлення наявності умислу у недобросовісної сторони ввести в оману другу сторону, щоб спонукати її до укладення правочину, є неодмінною умовою кваліфікації недійсності правочину за статтею 230 Цивільного кодексу України.
У пункті 3 договору міни зазначено, що ТОВ «КУА «Скай Кепітал Менеджмент» (відповідачу 1) земельні ділянки з кадастровими номерами 3222484000:02:002:0119, 3222484000:02:002:0102 та 3222484000:02:002:0118 належать на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги від 04.07.2015, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Іпотека Кредит», як продавцем, та ТОВ «КУА «Скай Кепітал Менеджмент», посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим А.В., зареєстрованим в реєстрі за № 912.
Однак, як установлено вище, на момент укладення договору міни, а саме станом на 16.05.2019, Північний апеляційний господарський суд постановою від 23.04.2019 у справі № 910/10364/16 визнав недійсним договір купівлі-продажу права вимоги від 04.07.2015, укладений між ТОВ «ФК «Іпотека Кредит» та ТОВ «КУА «Скай Кепітал Менеджмент».
Відповідно до частини першої статті 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.
Отже договір купівлі-продажу права вимоги від 04.07.2015 не створював для ТОВ «КУА «Скай Кепітал Менеджмент» жодних правових наслідків, у тому числі не міг бути належною правовою підставою для набуття ним права вимоги, а в подальшому – права власності, на земельні ділянки, які стали предметом оспорюваного в цій справі договору міни від 16.05.2019.
Таким чином, на момент укладення договору міни ТОВ «КУА «Скай Кепітал Менеджмент» не було власником земельних ділянок, які відчужувало, та не мало права їх відчуження у розумінні статті 658 Цивільного кодексу України.
Також обставини того, що ТОВ «КУА «Скай Кепітал Менеджмент» на момент укладення договору міни від 16.05.2019 не було власником відчужуваних останнім земельних ділянок та не мало прав продавця, встановлені у справі № 911/515/20.
Так, рішенням Господарського суду Київської від 04.07.2024 у справі № 911/515/20, яке набрало законної сили 09.08.2024, встановлено, що укладання договору міни відбулося після ухвалення Північним апеляційним господарським судом постанови від 23.04.2019 у справі № 910/10364/16, якою було визнано недійсним договір купівлі-продажу права вимоги від 04.07.2015, як правової підстави для набуття прав, зокрема іпотекодержателя за іпотечними договорами, що, в свою чергу, було правовою підставою для звернення стягнення на заставлене майно та набуття ТОВ «КУА «Скай Кепітал Менеджмент» права власності на предмет іпотеки за цими договорами. Врахувавши, зокрема, факт недійсності договору купівлі-продажу прав вимоги від 04.07.2015, суд під час розгляду справи № 911/515/20 встановив, що ТОВ «КУА «Скай Кепітал Менеджмент» в контексті положень статей 216, 236 Цивільного кодексу України не набуло у встановленому законом порядку прав кредитора та іпотекодержателя, а тому у нього відсутні будь-які законні, належні правові підстави для набуття права власності та відчуження об`єктів нерухомого майна, вказаних у договорі міни.
Суд зазначає, що згідно із частиною четвертою статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до усталеної судової практики преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.
Таким чином, встановлений у справі № 911/515/20 факт відсутності у ТОВ «Скай Кепітал Менеджмент» правових підстав для набуття права власності на земельні ділянки, які були предметом договору міни від 16.05.2019, не підлягає повторному доказуванню.
Необхідно також зазначити, що на момент укладення договору міни від 16.05.2019, ТОВ «КУА «Скай Кепітал Менеджмент» було достовірно відомо про наявність постанови Північного апеляційного господарського суду від 23.04.2019, якою визнано недійсним договір, на підставі якого останнє набуло права вимоги на земельні ділянки (з кадастровими номерами 3222484000:02:002:0119, 3222484000:02:002:0102 та 3222484000:02:002:0118), а в подальшому – право власності них. Про це свідчить зміст постанови Верховного Суду від 24.07.2019 у справі № 910/10364/16, де установлено, що ТОВ «КУА «Скай Кепітал Менеджмент» звернулося із касаційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 04.09.2018 та на постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.04.2019 у цій справі (№ 910/10364/16) 26.04.2019, тобто до укладення договору міни. Отже відповідач 1 усвідомлював відсутність у себе будь-яких законних прав на ці земельні ділянки, які в подальшому стали предметом договору міни.
Разом із тим, укладаючи договір міни, ТОВ «КУА «Скай Кепітал Менеджмент» не повідомило ТОВ «Крюківщина преміум» про зазначені обставини, які мають істотне значення для правочину, зокрема про оспорюваність та відсутність належних правових підстав набуття права власності на земельні ділянки, які були предметом договору міни від 16.05.2019.
Суд виходить із того, що інформація про наявність судового рішення щодо недійсності правочину, який є підставою набуття права на майно, безпосередньо впливає на волевиявлення іншої сторони при укладенні договору, оскільки ставить під сумнів наявність у відчужувача права розпорядження таким майном.
Умисел в діях відповідача 1 під час укладення спірного договору проявлявся у тому, що він знав, що не є власником земельних ділянок, які відчужує, проте, саме за наявності відповідного судового рішення у справі № 910/10364/16, яке набрало законної сили, уклав відповідний договір міни із позивачем.
Обман полягає в тому, що з урахуванням пункту 10 спірного договору, відповідач 1 надав недостовірні відомості щодо відсутності будь-яких прав третіх осіб на спірні земельні ділянки, заперечив існування обставин, що можуть перешкоджати укладенню правочину, та умисно замовчав істотні обставини, а саме – наявність відповідних судових рішень.
Суд зазначає, що встановлені обставини свідчать про вирішальний вплив дій відповідача 1 на формування волевиявлення позивача, оскільки саме внаслідок введення в оману щодо істотних обставин правочину, зокрема правового статусу майна та наявності повноважень на його відчуження, позивач сформував помилкове уявлення про зміст та правові наслідки договору. За умови достовірного інформування про реальні обставини, позивач не мав би підстав для укладення спірного договору міни та не вчинив би відповідний правочин.
З огляду на встановлену відсутність у ТОВ «КУА «Скай Кепітал Менеджмент» права власності та правомочностей на відчуження земельних ділянок, які є предметом спірного договору міни, а також вчинення правочину шляхом умисного неповідомлення іншої сторони про істотні обставини, що вплинули на її волевиявлення, суд дійшов висновку, що договір міни від 16.05.2019 підлягає визнанню недійсним.
При цьому необхідно зауважити, що під час розгляду справи судом установлено, що договір міни земельних ділянок від 16.05.2019, посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Герасимів Ю.В., фактично зареєстрований у реєстрі за № 2552, тоді як зазначення у позовній заяві № 2582 є технічною опискою, що не впливає на ідентифікацію правочину та враховано судом при ухваленні рішення.
Відповідно до абзацу другого частини першої статті 216 Цивільного кодексу України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, – відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 13.02.2024 у справі № 910/2592/19 зазначила, що тлумачення змісту частини першої статті 216 Цивільного кодексу України свідчить про те, що недійсний правочин не створює для сторін тих прав і обов`язків, які він мав створювати, а породжує лише передбачені законом наслідки, пов`язані з його недійсністю. Такими наслідками є відновлення становища сторін, яке існувало до порушення (двостороння реституція), тобто взаємне повернення переданого за недійсним правочином та відшкодування збитків, якщо їх завдано. Двостороння реституція є обов`язковим наслідком визнання судом недійсним правочину та не може бути проігнорована сторонами.
Відповідач 2, обґрунтовуючи свої заперечення проти позову, зазначав що спірний договір міни є повністю виконаним, сторони відчужили отримане майно третім особам, у зв`язку з чим повернення їх у первісний стан є неможливим, а відтак відсутні умови для застосування двосторонньої реституції; крім того відповідач 2 зауважив, що позивач не заявив вимог про її застосування, що, на думку відповідача 2, є підставою для відмови у задоволенні позову про визнання договору недійсним.
Суд не погоджується із наведеними доводами відповідача 2 з огляду на таке.
Дійсно, двостороння реституція є загальним наслідком недійсності правочину, однак її застосування не є передумовою для визнання правочину недійсним. Суд насамперед встановлює наявність підстав недійсності правочину, а вже після цього визначає належні способи поновлення порушених прав.
У даному випадку недійсність договору міни обумовлена, зокрема, відсутністю у ТОВ «КУА «Скай Кепітал Менеджмент» (ТОВ «КУА КЕП») права власності на відчужуване майно, що є самостійною і достатньою підставою для визнання такого правочину недійсним незалежно від подальшої долі майна.
На думку суду, за таких умов повернення майна в порядку реституції не може розглядатися як відновлення попереднього становища сторін, оскільки неможливо повернути те, що не було набуте стороною на законних підставах у межах правочину, визнаного недійсним, як власне майно.
Водночас, сама по собі неможливість фактичного повернення майна у натурі не виключає можливості визнання правочину недійсним, оскільки наслідки недійсності можуть полягати, зокрема, у відшкодуванні вартості одержаного або застосуванні інших способів захисту порушеного права.
Суд також враховує, що у цій справі позивач поряд із вимогою про визнання договору недійсним заявив вимогу про витребування майна з чужого незаконного володіння, що за своєю правовою природою є самостійним речово-правовим способом захисту, спрямованим на поновлення права власника незалежно від застосування реституції між сторонами правочину.
Надаючи оцінку вимогам про витребування з чужого незаконного володіння ТОВ «Град Вільне» на користь ТОВ «Крюківщина преміум» земельних ділянок з кадастровим номером 3222480400:05:001:0299 площею 4,8258 га та з кадастровим номером 3222480400:05:001:0155, площею 1,3672 га, суд виходить із такого.
Відповідно до статті 387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
За приписами статті 388 Цивільного кодексу України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом (частина перша). Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.
Віндикація – це передбачений законом основний речово-правовий спосіб захисту цивільних прав та інтересів власника майна чи особи, що має речове право на майно (титульного володільця), який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення, шляхом повернення об`єкта права власності у володіння власника (титульного володільця) з метою відновлення права використання власником усього комплексу його правомочностей.
Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником (законним володільцем) і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Так, шляхом подання віндикаційного позову майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину.
Чинне законодавство України не пов`язує можливість або неможливість витребування майна у добросовісного набувача з обставинами щодо наявності або відсутності волі у відчужувача за останнім у ланцюгу угод договором. Витребування майна від добросовісного набувача у такому випадку залежить від наявності або відсутності волі на передачу цього майна у власника майна – відчужувача за першим договором у ланцюгу угод, за якими здійснювалося відчуження майна.
Вибуття майна з володіння власника (або особи, якій він передав майно у володіння) на підставі правочину, який у подальшому визнано недійсним, можна вважати таким, що відбулось не з їхньої волі в розумінні пункту 3 частини першої статті 388 Цивільного кодексу України, у тому разі, коли недійсність зазначеного правочину зумовлена впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника власника з другою стороною та/або іншими конкретними обставинами, які свідчать про відсутність дійсної волі власника на відчуження відповідного майна. Такі правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 22.05.2024 у справі № 924/408/21 (924/287/23).
Як установлено судом, договір міни від 16.05.2019 укладений ТОВ «Крюківщина преміум» під впливом обману з боку ТОВ «КУА «Скай Кепітал Менеджмент» (ТОВ «КУА КЕП») у розумінні статті 230 Цивільного кодексу України. Зокрема, останнє, будучи обізнаним про наявність судового рішення, яким визнано недійсним правочин, що слугував підставою для набуття ним права власності на відчужувані за договором міни земельні ділянки, умисно не повідомило про ці обставини іншу сторону правочину та фактично створило у неї хибне уявлення про наявність у себе належних прав на відчужуване майно.
Такі обставини мали істотне значення для волевиявлення ТОВ «Крюківщина преміум», оскільки безпосередньо стосувалися правового статусу предмета договору та правомочностей іншої сторони щодо його відчуження.
За таких умов волевиявлення ТОВ «Крюківщина преміум» не може вважатися вільним та таким, що відповідає його внутрішній волі, а відтак передання спірних земельних ділянок відповідачу 1 відбулося поза його дійсною волею.
Також Велика Палата Верховного Суду в постанові від 02.11.2021 у справі № 925/1351/19 виснувала про важливе значення належної перевірки обставин, які свідчать про добросовісність або недобросовісність набувача як для застосування положень статей 387, 388 Цивільного кодексу України, так і для визначення критерію пропорційності втручання у право набувача майна як такого, що може вважатися відповідним нормам справедливого судового розгляду згідно зі статтею 6 Конвенції.
За змістом статті 388 Цивільного кодексу України недобросовісним є такий набувач, який знав або повинен був знати, що відчужувач, у якого він отримав майно, не має права його відчужувати; добросовісність (недобросовісність) незаконного володільця характеризує його суб`єктивне ставлення до обставин вибуття майна з володіння власника та правомірність його придбання.
На підставі наявних у матеріалах справи витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань суд установив, що на момент передання спірних земельних ділянок до статутного капіталу ТОВ «Град Вільне» (03.10.2024) кінцевим бенефіціарним власником та контролером як ТОВ «КУА «Скай Кепітал Менеджмент», так і пов`язаних із ним суб`єктів господарювання була одна й та ж сама особа – ОСОБА_90 (РНОКПП НОМЕР_2 ), який здійснював вирішальний вплив на їх діяльність та прийняття управлінських рішень. Зокрема, саме ним як єдиним учасником ТОВ «КУА «Скай Кепітал Менеджмент» було прийнято рішення № 47 від 02.10.2024 про внесення спірних земельних ділянок до статутного капіталу ТОВ «Град Вільне», а також забезпечено реалізацію такого рішення.
При цьому суд враховує, що на момент укладення акта приймання-передачі майна до статутного капіталу ТОВ «Град Вільне» від 03.10.2024 єдиним учасником останнього було ТОВ «Білград» (код ЄДРПОУ 44270259), яке, у свою чергу, перебувало під контролем того ж ОСОБА_91 . Наведене свідчить про наявність відносин контролю та пов`язаності між зазначеними юридичними особами.
Відповідно до наведеного у Податковому кодексі України визначення терміну «пов`язані особи» – це юридичні та/або фізичні особи, та/або утворення без статусу юридичної особи, відносини між якими можуть впливати на умови або економічні результати їх діяльності чи діяльності осіб, яких вони представляють, з урахуванням таких критеріїв для юридичних осіб кінцевим бенефіціарним власником (контролером) таких юридичних осіб є одна і та сама фізична особа (підпункту 14.1.159 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).
З огляду на встановлені обставини щодо наявності спільного кінцевого бенефіціарного власника та фактичного контролю над діяльністю вказаних юридичних осіб, суд дійшов висновку, що ТОВ «КУА «Скай Кепітал Менеджмент» (ТОВ «КУА КЕП») та ТОВ «Град Вільне» є пов`язаними особами у розумінні наведених норм податкового законодавства.
Оцінюючи спосіб відчуження майна, суд зазначає, що передання земельних ділянок відбулося не на користь незалежного учасника цивільного обороту, а в межах групи пов`язаних осіб, із фактичним збереженням контролю над активами через набуття корпоративних прав в іншій юридичній особі.
Крім того, з урахуванням встановлених рішенням Господарського суду Київської від 04.07.2024 у справі № 911/515/20, яке набрало законної сили 09.08.2024, обставин щодо відсутності у ТОВ «КУА «Скай Кепітал Менеджмент» належних правових підстав для набуття та подальшого відчуження земельних ділянок, які були предметом договору міни, суд дійшов висновку, що особа, яка здійснювала контроль над обома товариствами, була обізнана про спірний правовий статус такого майна. Відтак ця обізнаність поширюється і на ТОВ «Град Вільне» як набувача майна.
За таких обставин суд вважає доведеним, що відповідач 2 на момент набуття спірних земельних ділянок знав або, принаймні, не міг не знати про відсутність у ТОВ «КУА «Скай Кепітал Менеджмент» права на відчуження майна за договором міни, що виключає можливість визнання ТОВ «Град Вільне» добросовісним набувачем.
Суд враховує, що власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 Цивільного кодексу України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника (пункт 147 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16).
Метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно (див. принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю у пункті 89 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 653/1096/16-ц).
Враховуючи сукупність фактичних обставин та положення статей 387, 388 Цивільного кодексу України, спірні земельні ділянки з кадастровим номером 3222480400:05:001:0299 площею 4,8258 га та з кадастровим номером 3222480400:05:001:0155 площею 1,3672 га підлягають витребуванню від недобросовісного набувача – ТОВ «Град Вільне» – на користь їх законного власника ТОВ «Крюковщина преміум».
Статтею 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до положень статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
За таких обставин, повно та ґрунтовно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку щодо задоволення повністю позовних вимог ТОВ «Крюківщина преміум» до ТОВ «КУА КЕП» і ТОВ «Град Вільне» про визнання недійсним договору міни від 16.05.2019 та витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння.

Розподіл судових витрат
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, суд виходить із такого.
Як убачається з матеріалів справи, при зверненні з позовом до суду ТОВ «Крюківщина преміум» сплатило судовий збір у загальному розмірі 194486,70 грн, з яких 3028,00 грн – за вимогу немайнового характеру (про визнання недійсним договору) та 191458,70 грн – за вимогу майнового характеру (про витребування земельних ділянок).
Відповідно до частини першої статті 129 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на висновок суду про задоволення повністю позовних вимог у цій справі, сплачений позивачем судовий збір підлягає розподілу між відповідачами.
Разом із тим, відповідно до частини дев`ятої статті 129 ГПК України, суд має право відступити від загального правила розподілу судових витрат у разі, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, а саме – покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Оцінюючи обставини справи, суд встановив, що підставою звернення позивача з вимогою про визнання недійсним договору міни від 16.05.2019 стали дії ТОВ «КУА «Скай Кепітал Менеджмент» (ТОВ «КУА КЕП»), тому саме відповідач 1 є особою, з вини якої виник спір у частині немайнової вимоги.
Отже витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028,00 грн за вимогу немайнового характеру слід повністю покласти на відповідача 1 – ТОВ «КУА КЕП».
Щодо судового збору, сплаченого за вимогу майнового характеру у розмірі 191458,70 грн, суд виходить із того, що підставою для звернення з відповідною позовною вимогою стало вибуття спірного майна з володіння позивача та подальше його перебування у володінні ТОВ «Град Вільне», а також дії ТОВ «КУА «Скай Кепітал Менеджмент» (ТОВ «КУА КЕП») щодо відчуження цього майна. Вказані обставини у сукупності зумовили виникнення спору в цій частині.
Враховуючи встановлену участь обох відповідачів у правовідносинах, пов`язаних із спірними земельними ділянками, та характер заявленої вимоги, суд дійшов висновку про наявність підстав для покладення витрат зі сплати судового збору за вимогу майнового характеру на відповідачів у рівних частках – по 95729,35 грн на кожного.
Керуючись статтями 73, 74, 76-79, 86, 129, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:
1. Задовольнити позов повністю.
2. Визнати недійсним договір міни земельних ділянок, укладений 16.05.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Скай Кепітал Менеджмент» (код ЄДРПОУ 34729245) і Товариством з обмеженою відповідальністю «Крюківщина преміум» (код ЄДРПОУ 42889505), посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Герасимів Ю.В. та зареєстрований в реєстрі за № 2552.
3. Витребувати з чужого незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «Град Вільне» (01014, м. Київ, вул. Соловцова Миколи, буд. 2, офіс 38/1; код ЄДРПОУ 44270259) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Крюківщина преміум» (03150, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Гатне, вул. Інститутська, буд. 45, офіс 61; код ЄДРПОУ 42889505):
- земельну ділянку з кадастровим номером 3222480400:05:001:0299, площею 4,8258 га, що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський (Бучанський) район, село Білогородка (р.н.о.н.м. 357304632224);
- земельну ділянку з кадастровим номером 3222480400:05:001:0155, площею 1,3672 га, що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський (Бучанський) район, село Білогородка (р.н.о.н.м. 357331832224).
4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «КУА КЕП» (73003, Херсонська обл., м. Херсон, пр. Незалежності, буд. 25; код ЄДРПОУ 34729245) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Крюківщина преміум» (03150, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Гатне, вул. Інститутська, буд. 45, офіс 61; код ЄДРПОУ 42889505) 98757 (дев`яносто вісім тисяч сімсот п`ятдесят сім тисяч) грн 35 коп. судового збору.
5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Град Вільне» (01014, м. Київ, вул. Соловцова Миколи, буд. 2, офіс 38/1; код ЄДРПОУ 44270259) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Крюківщина преміум» (03150, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Гатне, вул. Інститутська, буд. 45, офіс 61; код ЄДРПОУ 42889505) 95729 (дев`яносто п`ять тисяч сімсот двадцять дев`ять) грн 35 коп. судового збору.
6. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до статей 256-257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 30.04.2026.

Суддя О.В. Щоткін