Справа № 201/3194/26
Провадження № 2-о/201/180/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2026 року Соборний районний суд
міста Дніпра
у складі: головуючого судді – Федоріщева С.С.,
при секретарі – Максимовій О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа – Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, -
ВСТАНОВИВ:

 
ОСОБА_1 звернувся до Соборного районного суду міста Дніпра із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. 
В обґрунтування вимог заявник посилався на те, що для реалізації його права на приватизацію житла його мати звернулася до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради із заявою про приватизацію. 03.03.2025 року листом № 3/16-1093 вона отримала відмову в оформленні приватизації з підстав, невідповідності імені заявника в рішенні виконавчого комітету Соборної районної у місті Дніпрі ради від 24.05.2019 р. № 164 «Про надання дозволу на зміну договору найму жилого приміщення» . Згідно з відповіддю Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради (лист від 21.03.2025р. № К-30/0-1/09-25), орган повідомив про відсутність повноважень щодо внесення виправлень у рішення виконавчого комітету Соборної районної у місті Дніпрі ради від 24.05.2019 р. № 164 «Про надання дозволу на зміну договору найму жилого приміщення», у зв`язку з чим реалізація права заявника на приватизацію стала неможливою без встановлення відповідного юридичного факту в судовому порядку. В зв`язку з тим, що існують розбіжності у написанні прізвища заявника в паспорті та в рішенні виконавчого комітету Соборної районної у місті Дніпрі ради від 24.05.2019 р. № 164 «Про надання дозволу на зміну договору найму жилого приміщення» останній звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.
Заявник надав суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, заяву підтримав, просила задовольнити.
Заінтересована особа у судове засідання вдруге не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суду не повідомила.
Згідно з приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Суд, розглянувши подані заявником матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до таких висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 звернулася до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради з метою реалізації права на приватизацію житла заявника, однак 03.03.2025 року листом № 3/16-1093 вона отримала відмову в оформленні приватизації з різних підстав, зокрема їй було відмовлено у приватизації з підстав розбіжності з іншими поданими документами в частині зазначення імені ОСОБА_1 .
Рішенням виконавчого комітету Соборної районної у місті Дніпрі ради від 24.05.2019 р. № 164 «Про надання дозволу на зміну договору найму жилого приміщення» внесено зміни до договору найму жилого приміщення та змінено головного квартиронаймача з ОСОБА_3 на ОСОБА_2 , та встановлено склад сім`ї у кількості 5 осіб:
Мати, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Донька, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Син, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Син, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Син, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Як вбачається із матеріалів справи у вищезазначеному рішенні помилково вказано ім`я « ОСОБА_8 », тоді як у паспорті громадянина України ім`я заявника зазначене як « ОСОБА_9 ».
З метою виправлення помилки ОСОБА_2 звернулася до Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради із заявою, за результатами розгляду якої отримала відмову. Згідно з відповіддю Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради (лист від 21.03.2025р. № К-30/0-1/09-25), орган повідомив про відсутність повноважень щодо внесення виправлень у рішення виконавчого комітету Соборної районної у місті Дніпрі ради від 24.05.2019 р. № 164 «Про надання дозволу на зміну договору найму жилого приміщення», у зв`язку з чим реалізація права заявника на приватизацію стала неможливою без встановлення відповідного юридичного факту в судовому порядку.
Внаслідок чого ОСОБА_1 звернувся до Соборного районного суду м. Дніпра із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. 
З проаналізованих обставин, судом встановлено, що їм відповідають правовідносини щодо встановлення факту належності правовстановлюючого документу.
Так, відповідно до ст.4 ЦПК України та ст. 20 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду з метою захисту своїх цивільних прав, свобод чи інтересів у разі їх порушення, невизнання або оспорювання.
На підставі ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч.2 ст.19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.
Частиною 7 ст. 19 ЦПК України визначено, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно ч.1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до ч.2 ст.293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Згідно з ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені розділом IV ЦПК України.
Згідно п. 6 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по-батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
Частиною 2 ст. 315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, що респондується з відповідною позицією Верховного Суду України, викладеною у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», де вказано, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення, а встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін.
Стаття 89 ЦПК України встановлює, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1); жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 2); суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. 3).
З досліджених письмових матеріалів справи вбачається, що розбіжності у написанні імені заявника у правовстановлюючому документі унеможливлює реалізацію його права на приватизацію житла.
Встановлення даного факту створює заявнику умови для здійснення особистого майнового права – приватизацію житла. 
Водночас, на підставі досліджених документів, проаналізувавши докази в їх сукупності, суд вважає встановленою обставину належності заявнику правовстановлюючого документу Рішення виконавчого комітету Соборної районної у місті Дніпрі ради від 24.05.2019 р. № 164 «Про надання дозволу на зміну договору найму жилого приміщення», в якому ім`я зазначено як « ОСОБА_8 », тоді як правильне ім`я - « ОСОБА_9 », та у даному випадку наявні підстави для задоволення заяви про встановлення факту.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5,12,13, 19, 6-81, 141, 259, 263-265, 268, 280-284 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа – Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради про встановлення факту належності правовстановлюючого документа – задовольнити. 
Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , документа про надання дозволу найму жилого приміщення, а саме рішення виконавчого комітету Соборної районної у місті Дніпрі ради від 24.05.2019 р. № 164 «Про надання дозволу на зміну договору найму жилого приміщення».

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Суддя С.С. Федоріщев