Справа № 718/200/26
Провадження 2/718/94/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"11" травня 2026 р. м.Кіцмань Чернівецька область 

Кіцманський районний суд Чернівецької області у складі: головуючої судді Масюк Л.О., секретаря Харабара А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіцмань цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), третя особа: Служба у справах дітей Мамаївської сілської ради (с.Мамаївці вул.Шевченка, 91, Чернівецький район Чернівецька область) про позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Мамаївської сілської ради (с.Мамаївці вул.Шевченка, 91, Чернівецький район Чернівецька область) про позбавлення батьківських прав відносно малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Вказує, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є батьком її малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканки с. Мамаївці Чернівецького району Чернівецької області. Вони з батьком дитини проживали в цивільному шлюбі.
Вказує, що згідно рішення Кіцманського райсуду від 12.07.2023 №718/1936/23 з ОСОБА_2 стягнуто на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 в розмірі по 3000 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду, тобто 15.06.2023 року до досягнення дитиною повноліття. Заборгованості по сплаті аліментів станом на 05.09.2025 року відповідач немає.
Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований та проживає в житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 . 
Зазначає, що малолітня дочка ОСОБА_3 відвідувала Кліводинського ЗДО (ясла-сад) з серпня 2021 року по травень 2025 року.
ОСОБА_1 посилається на те, що вихованням та опікою дочки займалася тільки вона - приводила дитину до садочка, забирала її, здійснювала оплату за харчування, відвідувала свята, розваги, батьківські збори. Батько дитини був всього декілька разів на святах, а так не приймав жодної участі у вихованні, навчанні дитини.
Вказує, що на даний час малолітня ОСОБА_3 відвідує Мамаївський ЗДО з 01.09.2025 року по даний час, оскільки вона, ОСОБА_1 , зареєстрована в АДРЕСА_3 , але фактично проживає в житловому будинку розташованому за адресою: АДРЕСА_1 . Будинок із зручностями, складається з 3 житлових кімнат тобто умови проживання для дитини задовільні.
Зазначає, що вона, ОСОБА_1 , не одружена, не працює. Виховує трьох дітей: ОСОБА_4 , 2011 року народження, ОСОБА_5 , 2014 року народження, та ОСОБА_3 , 2019 року народження. З батьком дочки ОСОБА_3 не проживає. 
Також позивач посилається на те, що відповідач ОСОБА_2 не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , оскільки не має змоги займатися її вихованням та в подальшому утримувати.
Також вказує на те, що ОСОБА_2 не створює належних умов виховання, не забезпечує збереження життя та здоров`я дитини, не здійснює підготовку до самостійного життя відповідно до її віку, а тому 
Враховуючи наведене, вважає, що є всі підстави для позбавлення останнього батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_3 , а тому просить позов задовольнити - позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позові.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання в черговий раз не зявився, та повторно скерував на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає повністю.
Представник третьої особи: Служби у справах дітей Мамаївської сільської ради Ліска Н.В. в судове засідання не зявилася, скерувала на адресу суду заяву, у якій позовні вимоги підтримує та просить розглянути справу без її участі у зв`язку із перебуванням на лікарняному.
В судовому засіданні суд заслухав малолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка повідомила суду, що їй 6 років, вона ходить до школи, проживає з сестричками, мамою та татом Вадімом, але тато далеко на роботі і додому приїжджає рідко. ОСОБА_6 вона знає, він до неї не приходить, подарунки не дарує. 
Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд приходить до наступних висновків.
Зі змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 від 07.11.2019 року, ОСОБА_2 є батьком, а ОСОБА_1 матірю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 10).
Згідно рішення Кіцманського райсуду від 12.07.2023 справа №718/1936/23 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі по 3000 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду, тобто з 15.06.2023 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.12-14).
Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів Кіцманського ВДВС у Чернівецькому районі Чернівецької області ЗМУМЮ вбачається, що ОСОБА_2 станом на 05.09.2025 року заборгованості по сплаті аліментів немає (а.с.15).
Згідно довідки лікаря-нарколога КНП «Кіцманська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» від 09.09.2025 року ОСОБА_2 на «Д» обліку в наркологічному кабінеті не перебуває (а.с.16)..
Згідно довідки лікаря-психіатра КНП «Кіцманська багатопрофільн; лікарня інтенсивного лікування» від 09.09.2025 року, ОСОБА_2 на «Д» обліку у лікаря психіатра не перебуває (а.с.17).
Відповідно до довідки-характеристики Кліводинського старостинського округу від 10.09.2025 № 5/158, ОСОБА_2 зареєстрований та проживає в житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 . На ОСОБА_2 заяв та скарг в міськвиконком не надходило (а.с.18).
Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 10.09.2025 року, складеного виконавчим комітетом Кіцманської міської ради вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрований та проживає в житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 один. Будинок зі зручностями, має 4 житлові кімнати. Умови проживання задовільні. ОСОБА_2 розлучений, працює. (а.с.19).
З довідки Кліводинського ЗДО (ясла-сад) від 05.09.2025 №19 вбачається, що малолітня ОСОБА_3 відвідувала даний заклад з серпня 2021 року по травень 2025 року. Вихованням, опікою (приводила до садочка, забирала з ЗДО, здійснювала оплату за харчування, відвідувала свята, розваги, батьківські збори) мама ОСОБА_1 . Батько дитини був всього декілька раз на святах, а так не приймав жодної участі у вихованні дитини та її перебуванні в Кліводинському ЗДО (а.с.20).
Згідно довідки Мамаївського ЗДО від 05.09.2025 № 48 вбачається, що малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відвідує Мамаївський ЗДО з 01.09.2025 року по даний час (а.с.21).
З акту обстеження матеріально-побутових умов Мамаївської сільської ради № 137 від 08.09.2025 року вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована в АДРЕСА_3 , але фактично проживає в житловому будинку розташованому за адресою:  АДРЕСА_1 . Будинок одноповерховий, із зручностями, складається з 3 житлових кімнат. Умови проживання задовільні. ОСОБА_1 не одружена, не працює, виховує трьох дітей: ОСОБА_4 , 2011 року народження, ОСОБА_5 , 2014 року народження, та ОСОБА_3 , 2019 року народження. З батьком малолітньої дочки ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , заявниця розлучена та не проживає. З її слів вони спільного господарства не ведуть, з дитиною він не спілкується, не відвідує (а.с.22).
Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_7 від 05.09.2025 року вбачається, що вона живе по сусідству з ОСОБА_1 .. Зазначає, що вона ніколи не бачила ОСОБА_2 , щоб він приходив до своєї дитини, вихованням дитини не займається (а.с.23-24).
Згідно заяви ОСОБА_2 , яка скерована на адресу начальника ССД Мамаївської сільської ради Ліски Н.В., вбачається, що останній не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначає, що він не має змоги займатися вихованням дитини та в подальшому її утримувати (а.с.26).
Відповідно до висновку органу опіки та піклування Мамаївської сільської ради, який затверджено Рішенням Мамаївської сільської ради №441/9 від 24.10.2025 року, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5-7).
Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.
Частиною 2 ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Згідно з ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч.1 ст.164 СК України. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.
Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.
Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконання ним батьківських обов`язків.
Відповідно до ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.
Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України).
При цьому суд може не погодитися із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим і суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст. 19 СК України).
У даному конкретному випадку, вище зазначений висновок органу опіки та піклування Мамаївської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області не містить однозначних обставин, які, в розумінні п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, є правовою підставою для застосування такого крайнього заходу як позбавлення батьківських прав.
Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці, яка є частиною національного законодавства України, у рішенні по справі «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року зазначив, що позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і такі інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага.
У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII, передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України).
Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.
Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці.
Згідно досліджених матеріалів справи, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 характеризується позитивно - скарг на його поведінку до органу місцевого самоврядування не надходило, працевлаштований, має у власності нерухоме майно, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, стягувані аліменти на малолітню доньку сплачує, заборгованість відсутня, відомості щодо притягнення останнього до адміністративної чи кримінальної відповідальності відсутні.
Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16, 18 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.
Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 5 СК України, держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім`ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України.
Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини.
Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин (рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України»).
Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача ОСОБА_2 від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення його батьківських прав, покладено на позивача.
Разом з тим матеріали справи не містять негативної характеристики, доказів винної поведінки відповідача та умисного ухилення його від виконання своїх обов`язків щодо виховання доньки ОСОБА_8 . Сам факт не створення відповідачем належних умов виховання дитини, не відвідування батьком закладу освіти дитини, не є достатньою підставою для висновку про доцільність позбавлення його батьківських прав. Фактів притягнення відповідача до юридичної відповідальності за ухилення від викання батьківських обов`язків суду не надано, щодо стягнення аліментів, то у відповідача заборгованість по їх сплаті відсутня, що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів Кіцманського ВДВС у Чернівецькому районі Чернівецької області ЗМУМЮ (а.с.15), доказів про розмір доходів самої позивачки суду не надано.
З висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав (а.с. 6-7) встановлено, що орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , враховуючи те, що ОСОБА_2  не створює належних умов виховання, не забезпечує збереження життя та здоровя дитини, не здійснює підготовку до самостійного життя відповідно до її віку.
Також, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі справа № 753/2025/19 вказав, що позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.
Враховуючи зазначене, суд вважає, що позивачка ОСОБА_1 не довела та не надала суду доказів того, в чому ж полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення батька по відношенню до дитини батьківських прав та доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення ним від виконання батьківських обов`язків відносно дитини або про порушення відповідачем прав дитини.
Суд, також критично оцінює висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо своєї доньки ОСОБА_8 , оскільки такий висновок є недостатньо обґрунтованим, з підстав, описаних вище, а тому не може бути беззаперечним доказом для підтвердження необхідності застосування до відповідача такого крайнього заходу як позбавлення батьківських прав.
Зважаючи, що в ході судового розгляду встановлено, що відповідач ОСОБА_2 дійсно в силу обставин, які склалися, недостатньо приймає участь у вихованні своєї доньки, суд приходить до висновку, що його необхідно попередити про зміну ставлення щодо виховання дитини.
Тому суд доходить висновку про необхідність відмови у позові, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, який за обставин, що склалися, застосовувати не можна.
У зв`язку з тим, що суд дійшов ґрунтовного висновку про відмову у задоволенні позову, відсутні підстав для відшкодування судового збору.
На підставі викладеного вище, керуючись вимогами ст.ст. 164, 166 СК України; ст.ст. 12, 13, 48, 76-82, 141, 229, 259, 263-265, 268, 273, 280-283, 353 ЦПК України, -
УХВАЛИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), третя особа: Служба у справах дітей Мамаївської сілської ради (с.Мамаївці вул.Шевченка, 91, Чернівецький район Чернівецька область) про позбавлення батьківських прав - відмовити.
Попередити  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про зміну ставлення щодо виховання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Судове рішення не проголошувалося в силу ч. 4 ст. 268 ЦПК України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Кіцманського
районного суду: Л.О.Масюк