ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/363/26 Справа № 695/433/26 Категорія: ст. 124 КУпАП 	Головуючий у І інстанції Ушакова К. М. Доповідач в апеляційній інстанції Люклянчук В. Ф.	

 	 	

 	 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

08 травня 2026 року          м. Черкаси 

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах Черкаського апеляційного суду Люклянчук В.Ф., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах Головного управляння національної поліції в Черкаській області на постанову судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 31 березня 2026 року

ВСТАНОВИВ

Постановою, що оскаржується, провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 124 КУпАП України закрито в зв`язку з відсутністю його діях складу адміністративного правопорушення.
З постанови судді вбачається, що 26 січня 2026 року, близько 08.30 год., рухаючись по автодорозі Бориспіль-Запоріжжя на 91 км. + 800м. автомобілем VOLKSWAGEN GOLF номерні знаки НОМЕР_1 під час буксированого транспортного засобу заднім ходом на гнучкому щепленні, мав несправну рульову систему та не справився з керуванням і здійснив зіткнення з автомобілем Mitsubishi Outlander номерні знаки НОМЕР_2 , який стояв. В результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі апелянт просить скасувати вищевказану постанову та постановити нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП.
Вважає, що суд першої інстанції не дослідив усі докази, що були надані у своїй сукупності та прийшов до помилкового висновку про відсутність у діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності події і складу адміністративного правопорушення.
Вказує на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення вказана дата, час та місце вчиненого адміністративного правопорушення. Щодо суті адміністративного правопорушення, стверджує, що остання відповідає ознакам складу адміністративного правопорушення, що визначений ст. 124 КУпАП.
Стверджує, що фабула правопорушення, що була інкримінована ОСОБА_2 чітко дає можливість встановити, яке порушення ПДР України було здійснено останнім, а тому посилання представника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, твердження про зворотне спростовуються наявними матеріалами справи. 
Відзначає, що у разі наявності у суду певних сумнівів щодо правильності складання протоколу про адміністративне правопорушення, такий протокол мав би бути повернутий відповідному органу на доопрацювання. Утім, суд при підготовці до розгляду справи, протокол не повертав, тому, на думку апелянта, неможливо стверджувати, що ОСОБА_2 пред`явлено неналежне звинувачення.
В обґрунтування апеляційних вимог вказує про існування доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_2 , зокрема, схему дорожньо-транспортної події. Вказана схема місця ДТП складена за участю водія ОСОБА_2 та підписана ним без зауважень.
Відповідно до зазначеної схеми на ній зображена ділянка дороги, на якій сталась ДТП, вона містить графічне зображення місця й дорожньо-транспортної пригоди з відображенням та фіксацією на ньому всіх об`єктів та обставин, що стосуються події. Зафіксовані дані дають можливість визначити організацію дорожнього руху на ній, а також розташування транспортного засобу вже після ДТП.
Таким чином, додана схема місця ДТП відповідає вимогам, які визначені у «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (далі - Інструкція).
Окрім того, до протоколу були додані пояснення учасників та свідків ДТП.
Відповідно до пояснень ОСОБА_2 від 26.01.2026 вбачається, що 26.01.2026 автомобіль VOLKSWAGEN GOLF номерні знаки НОМЕР_1 , з`їхав у кювет. Особи у військовій формі допомогли витягнути автомобіль. У подальшому приїхали працівники поліції. Вищевказаний автомобіль не заводився, тому він сів за кермо автомобіля, під час руху не встиг закрити двері. Автомобіль поїхав в напрямку службового автомобіля поліції та здійснив зіткнення з ним, кермо викрутити не зміг, через те що автомобіль не працював та кермо повернути не зміг.
Відповідно до пояснень ОСОБА_3 автомобіль був у пошкодженому стані (видно було, що автомобіль був перевернутий на кришу). Під час буксирування заднім ходом автомобіля VOLKSWAGEN GOLF номерні знаки НОМЕР_1 , який мав несправну рульову систему, на гнучкому щеплені, відбулося зіткнення із службовим транспортним засобом, що належить ГУНП в Черкаській області.
Отже, на думку апелянта, ОСОБА_2 не були виконані вимоги п. 23.4 ПДР України, що знаходиться у причинному зв`язку із ДТП, що, у свою чергу, свідчить про наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
Вважає, що суд першої інстанції не дотримався вимог оцінки доказів, не дослідив їх всебічно, повно, об`єктивно, в їх сукупності та прийшов до помилкового висновку щодо закриття провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

При апеляційному перегляді були заслухані:
- представниця Макогін І.В. в інтересах Головного управляння національної поліції в Черкаській області і потерпілий ОСОБА_3 , які підтримали вимоги апеляційної скарги, пославшись на її доводи;
- захисник Осмоловський В.А. в інтересах ОСОБА_2 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, пославшись на законність постанови судді.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення сторін, приходжу до таких висновків.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Даних вимог закону суддею в цілому було дотримано.
У відповідності до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта тощо.
Згідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
У відповідності до диспозиції ст. 124 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Уповноваженою особою патрульної поліції було встановлено, що ОСОБА_2 26 січня 2026 року, близько 08.30 год., рухаючись по автодорозі Бориспіль-Запоріжжя на 91 км. + 800м. автомобілем VOLKSWAGEN GOLF номерні знаки НОМЕР_1 під час буксированого транспортного засобу заднім ходом на гнучкому щепленні, мав несправну рульову систему та не справився з керуванням і здійснив зіткнення з автомобілем Mitsubishi Outlander номерні знаки НОМЕР_2 , який стояв, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
Ці обставини знайшли своє відображення у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 575888 від 26 січня 2026 року.
У відповідності до національного законодавства протокол про адміністративне правопорушення, в силу положень статті 251 КУпАП є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді судом справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.
З урахуванням правової позиції, викладеній в рішенні ЄСПЛ по справі «Карелін проти російської федерації» протокол про адміністративне правопорушення не може визнаватись автоматично недопустимим доказом, а підлягає оцінці із сукупністю з іншими доказами.
Щодо цього апеляційний суд відзначає, що диспозиція ст. 124 КУпАП є бланкетною, тобто такою, що не називаючи конкретних ознак правопорушення або називаючи лише їх частину, відсилає для встановлення змісту ознак правопорушення до інших нормативних актів, які не є законами про адміністративну відповідальність, а тому у протоколі про адміністративне правопорушення має бути зазначена відповідна стаття певного нормативного акту (частина, пункт) та має бути викладено їх зміст.
У протоколі про адміністративне правопорушення відсутнє посилання на такий акт законодавства, що вказує на не відповідність цього протоколу вимогам ст. 256 КУпАП
Суд першої інстанції слушно відзначив, що працівник поліції, складаючи протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 не вказав, які саме пункти ПДР були порушені останнім, що є обов`язковим для встановлення наявності складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Особа, уповноважена складати протокол, належним чином не виклала суть вчиненого адміністративного правопорушення, що призвело до неконкретності змісту зазначеного протоколу.
Таким чином апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, що складений стосовно ОСОБА_2 протокол не може бути визнаний належним та достатнім доказом наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Інші докази, що долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, поза розумним сумнівом не вказують на порушення ОСОБА_2 ПДР, що спричинило пошкодження транспортних засобів.
Стаття 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі – Конвенція) декларує, що нікого не може бути визнано винним у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення згідно з національним законом або міжнародним правом.
При цьому відповідно до практики ЄСПЛ справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю є кримінальною, мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії статті 6 Конвенції (справа «Лучанінова проти України»).
З огляду на викладене суд першої інстанції мотивовано відзначив ще рішення ЄСПЛ «Малофеєв проти російської федерації» щодо заборони самостійно судом редагувати фабулу адміністративного правопорушення, котра викладена в протоколі, у випадку коли вона не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення. Так само суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).
Отже суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.
У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачяться на її користь. 
Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
За таких обставин, з урахуванням встановлення апеляційним судом недоведеності наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. 294 КУпАП

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Макогін І.В. в інтересах Головного управляння національної поліції в Черкаській області залишити без задоволення, постанову судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 31 березня 2026 року – без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя В.Ф. Люклянчук