Справа № 734/1759/26
Провадження № 2/734/985/26
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
01 липня 2026 року	  	селище Козелець	

Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:
головуючого-судді Іванюка Т.І., 
за участю: секретаря судових засідань Ієвлевої О.В.,
розглянувши у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФАНГАРАНТ ГРУП» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
в с т а н о в и в:
позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 34 026,78 гривень та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 25 вересня 2025 року між ФОП ОСОБА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 (далі – Постачальник) та ОСОБА_1 було укладено договір № 60200404937 про отримання товарів в системі ПлатиПізніше™. Цей Договір укладено в електронній формі, що згідно п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» за правовими наслідками прирівнюється до укладення Договору в письмовій формі та підписаного власноручно, що підтверджується протоколом електронного підпису. Згідно вказаних умов Договору Відповідачу було надано послуги з розстроченням платежів "Послуги з навчання пакет курсу "Поглиблений з куратором"", встановленою вартістю 25 730,00 грн. 
Надання послуг відповідачу засвідчено електронним підписом відповідача в договорі. 
Умовами Пакету фінансування визначеними в Договорі, встановлено розмір і порядок оплати місячних платежів: щомісяця рівними частинами до 20 числа кожного місяця, починаючи з наступного за місяцем укладення Договору.
Умовами пакету фінансування передбачено: платіж при отриманні послуг (від загальної суми платежів): становить 0,00 грн; кількість місячних платежів (крім першого): 9; розмір місячних платежів: щомісяця рівними частинами – 2 858.89 грн; вид договору: надання послуг з розстроченням платежів.
Також згідно п. 1.1., п. 1.3, договору про участь постачальника в системі ПлатиПізніше™ № 2025090804 від 08.09.2025 р. всі права вимоги до відповідача, що випливають з умов Договору були відступлені Постачальником на користь Позивача в момент підписання Договору - 25.09.2025 р. 
Про відступлення прав вимоги за Договором Відповідач повідомлений в письмовій формі, згідно п. 8.1. Договору.
Станом на 20 квітня 2026 року Відповідач не виконав прийнятих на себе відповідно до положень умов Пакету фінансування, п. 10.4.2. Договору та п. 9.2.4. Правил зобов`язань щодо своєчасної, повної та належної оплати вартості наданих послуг. Так, за весь період дії Договору Відповідачем в якості оплати вартості наданих послуг було сплачено: 31.10.2025 р. – 3 001,83 грн.
Тобто відповідач послугами скористався, отримавши визначені послуги, але умови договору не виконав, грошові кошти не повернув, тому позивач просить стягнути заборгованість в розмірі 34 026,78 та судовий збір в розмірі 2662.40 грн.
Ухвалою судді Козелецького районного суду Чернігівської області від 30 квітня 2026 року провадження по справі відкрите, визначено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
У судове засідання представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Кеню Д.В. не з`явився. 27.05.2026 року у підсистему електронний суд надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить суд розглянути справу за їх відсутності. У задоволені позову відмовити.
В обґрунтування відзиву зазначає, що обґрунтовуючи належну форму укладення кредитного договору, позивач посилається на приписи Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. 
Статтею 12 Закону № 675-VIII визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. 
Представник відповідача наголошує, що до матеріалів позовної заяви позивачем додано копію кредитного договору, з якого не вбачається, що він підписаний електронним цифровим підписом саме відповідача, відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Тобто, з матеріалів справи неможливо встановити того факту, що саме Відповідачем були застосовані будь-яким способом ідентифікатори (коди підписання договору), зокрема, відсутні докази отримання відповідачем будь-яким чином цього одноразового ідентифікатора, відсутні докази реєстрації відповідача в інформаційно-телекомунікаційних системах кредитора . Будь-які належні докази, в тому числі оригінали електронних доказів з метою доведення вказаних обставин позивачем разом із позовною заявою не подано. 
У справах про стягнення кредитних коштів на банк або іншу фінансову установу покладений обов`язок довести факт передачі коштів позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, в іншому випадку, без доведення цього факту, втрачається право банку на пред`явлення будь-якої вимоги. 
У постанові Верховного Суду від 11 вересня 2024 року у справі № 752/17604/15- ц (провадження № 61-14780св23) міститься висновок, «що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме: надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором». 
Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року №254 (в редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16 вересня 2020 р. у справі №200/5647/18 та від 28 жовтня 2020 р. у справі №760/7792/14-ц. 
Представник відповідача акцентує увагу, що до позовної заяви не долучено жодного доказу видачі кредитних коштів, якими може бути платіжне доручення, виписка по рахунку, заява про видачу готівки, а тому позовні вимоги не підтверджувані належними та допустимими доказами видачі кредитних коштів. Таким чином, позовні вимоги є недоведеними, оскільки будь-яких належних доказів отримання відповідачем грошових коштів позивач не надав, а наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості позивачем не доведено. 
Крім того, представник позивача наголошує, що з долученого договору вбачається, що його укладено не з банком або фінансовою установою (які мають право надання коштів), а з ФОП ОСОБА_2 , основними видами діяльності якої є: 85.59 Інші види освіти, н.в.і.у. (основний), 85.60 Допоміжна діяльність у сфері освіти, 63.99 Надання інших інформаційних послуг, н.в.і.у., 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля. Тобто сторона кредитного договору, яка видає кошти і в подальшому відступає право вимоги на Позивача - взагалі не мала і не має права на видачу кредитних коштів, у зв`язку із чим факт надання коштів в кредит ФОП ОСОБА_2 аргументовано ставиться під сумнів. 
Також, представник відповідача підкреслює, що жодних досудових вимог або листів про дострокове погашення заборгованості Відповідач від Позивача не отримував, що виключає право кредитора в судовому порядку вимагати дострокове повернення всієї суми кредиту. 
У Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 жовтня 2025 року у справі №766/2926/23 колегія суддів зазначила, що у позичальника не виник обов`язок дострокового повернення всієї суми грошових коштів за кредитним договором, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що кредитор завчасно направив лист-вимогу про дострокове повернення кредиту, а позичальник таку вимогу одержав.
03.06.2026 року у підсистему електронний суд від представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФАНГАРАНТ ГРУП» Гаврилюка О.С. надійшла відповідь на відзив. У відповіді на відзив просить суд розглянути справу за його відсутності. Позов задовольнити з тих підстав, що зазначені у відповіді на відзив.
Фіксування судового процесу технічними засобами звукозапису не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Судом встановлено, що 25 вересня 2025 року між ФОП ОСОБА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 та ОСОБА_1 було укладено договір № 60200404937 про отримання товарів в системі ПлатиПізніше™ .
Згідно вказаних умов Договору Відповідачу було надано послуги з розстроченням платежів "Послуги з навчання пакет курсу "Поглиблений з куратором"", встановленою вартістю 25 730,00 грн. 
Зазначений договір був укладений в електронній формі, що згідно з п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», за правовими наслідками прирівнюється до укладення договору в письмовій формі підписаного власноручно.
Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Згідно ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.
Отже, суд приходить до висновку, що договір укладений у спосіб, визначений чинним законодавством України, з повним дотриманням вимог щодо їх укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів».
Відповідно до частин 1-2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з положеннями ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідач своїм підписом у договорі погодився з усіма умовами, зокрема і з тим, що ознайомлений та повністю погоджується з Правилами в редакціях, що діяли на момент підписання договору.
За п.п. 10.4.2 договору, клієнт зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати платежі, передбачені пакетом фінансування та цим договором.
Підпунктами 12.2, 12.3, 12.4, 12.5 договору встановлений порядок сплати неустойки за прострочення сплати платежів за договором.
Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє протягом строків, визначених періодом та кількістю періодичних платежів, якщо інше не вказано в пакеті фінансування, цей договір вважаються автоматично пролонгованим на кожний наступний рік, якщо зобов`язання сторін за цим договором на кінець строку його дії не є погашеними, відповідно до п.п. 13.1 договору.
Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, відповідач виконував зобов`язання з повернення грошових коштів, в результаті чого станом на день звернення до суду з даним позовом, а саме 24.04.2026 року в нього утворилась заборгованість у розмірі 34 026 гривень 78 копійок, в тому числі: 22 871 гривня 11 копійок – сума заборгованості за основним зобов`язанням з оплати вартості отриманого Товару; 6 гривень 00 копійок - сума заборгованості за Комісією за управління дебіторською заборгованістю згідно тарифу «знижений»; 6 861 гривня 33 копійки - сума заборгованості за Комісією за управління дебіторською заборгованістю згідно тарифу «стандартний (базовий)»; 4 288 гривень 34 копійки – сума штрафних санкцій, нарахованих відповідно до положень п.п. 12.2.-12.3. Договору.
Посилання представника відповідача у відзиві на позов, щодо відсутності у матеріалах справи будь-яких належним та допустимих доказів перерахування кредитних коштів за вищезазначеним договором позичальнику, стосовно доданих розрахунків заборгованості, що складені самим позивачем не можуть бути доказом наявності заборгованості, відсутності у матеріалах справи належних та достовірних доказів передачі права вимоги до відповідача від первісного кредитора до позивача, в той же час, відсутності підтвердження сплати первісному кредитору коштів за Договорами факторингу є помилковим та спростовується наступним.
Договір № 60200404937 про отримання товарів в системі ПлатиПізніше від 25 вересня 2025 року було укладено між ОСОБА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 та ОСОБА_1 і за своєю юридичною природою є Договором надання послуг з розстроченням платежів, про що безпосередньо зазначено в розділі 4 Договору «Умови пакету фінансування». 
Згідно умов Договору відповідачу ОСОБА_1 було надано послуги з розстроченням платежів "Послуги з навчання пакет курсу «Поглиблений з куратором", встановленою вартістю 25 730 грн. Надання Послуг відповідачу ОСОБА_1 засвідчена електронним підписом відповідача на Договорі. 
Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. 
Згідно положень ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором Відповідач, підписавши Договір, погодився на викладені умови, зокрема, погоджений між сторонами розмір щомісячних платежів, який встановлено розділом 14 Договору, а також порядок та строк їх погашення. Крім того, Відповідач, здійснивши фактичний платіж у розмірі, встановленому Договором, погодився з умовами Договору, в той же час, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. 
Згідно з п. 8.1. Договору Клієнт (Відповідач) отримує товари (послуги) від Постачальника на умовах Договору та згідно обраного Клієнтом Пакету фінансування (далі Пакет фінансування), а Постачальник забезпечує надання товарів (послуг) Клієнту. В момент підписання Договору всі існуючі та майбутні права Постачальника за Договором відступаються на користь Процесинг-центра (Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" Фангарант Груп"). 
Зокрема, відповідач ОСОБА_1 своїм підписом підтвердив, що ознайомлений та погоджується з умовами, викладеними в п. 8.1. Договору, щодо відступлення Постачальником всіх існуючих та майбутніх прав за Договором на користь Позивача. 
Як зазначено в ст. 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. 
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника . Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається (ст. 1078 Цивільного кодексу України). 
Право вимоги щодо сплати платежів за Договором перейшло до Позивача на підставі факторингу саме як майбутня вимога, що не суперечить вимогам чинного законодавства України. А отже, Позивач в момент укладання Договору № 60200404937 про отримання товарів в системі ПлатиПізніше від 25.09.2025 року між Постачальником та Відповідачем автоматично набув статусу кредитора, а Відповідач відповідно статусу боржника до моменту повного виконання зобов`язань за укладеним Договором. 
Позивач (ТОВ "Фінансова компанія "Фангарант Груп") є фінансовою установою згідно законодавства України, на підставі Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи ФК № 450 від 12.12.2013 року та Ліцензії на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг з факторингу (Розпорядження Нацкомфінпослуг № 455), та має право на законних підставах надавати фінансові послуги з факторингу. 
Постановою Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2018 року у справі №909/968/16 визначено, що згідно з пунктом 5 частини першої статті 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (далі Закон) фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. 
За змістом пункту 11 частини першої статті 4 Закону факторинг є фінансовою послугою. 
Метою укладення договору відступлення права вимоги є безпосередньо передання такого права. Метою договору факторингу є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника. 
При цесії право вимоги може бути передано як за плату, так і безоплатно. За договором факторингу відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату. 
Ціна договору факторингу визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги. Розмір винагороди фактора може встановлюватись по різному, наприклад, у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю. 
Якщо право вимоги відступається «за номінальною вартістю» без стягнення фактором додаткової плати, то в цьому випадку відносини факторингу відсутні, а відносини сторін регулюються загальними положеннями про купівлю-продаж з урахуванням норм стосовно заміни кредитора у зобов`язанні (частина третя статті 656 Цивільного кодексу України ). 
Договір факторингу спрямований на фінансування однією стороною другої сторони шляхом надання в її розпорядження певної суми грошових коштів. Вказана послуга за договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому, сама грошова вимога, передана клієнтом фактору, не може розглядатись як плата за надану останнім фінансову послугу. 
Плата за договором факторингу може бути у формі різниці між реальною ціною вимоги і ціною, передбаченою в договорі, право вимоги за яким передається. 
Відповідно до п. 2 Договору № 60200404937 про отримання товарів в системі ПлатиПізніше™ від 25.09.2025 року, розрахункова сума платежів становить 25 730 гривень. Сума факторингового фінансування за вищевказаним Договором складала 19 683 гривні 45 копійок, що підтверджується платіжною інструкцією № 6945 від 27.09.2025 року щодо фінансування за особовим рахунком № НОМЕР_2 . Саме різниця між ціною Договору та сумою фінансування в розмірі 6046 гривень 55 копійок є платою за договором факторингу. 
З огляду на зазначені вище норми матеріального права, вбачається, що право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 , позивачу було відступлене на підставі договору факторингу. 
Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Положеннями п. 3 ч.1 ст. 3, ст. 6 ЦК України закріплено принцип свободи договору, який передбачає право суб`єкта цивільного права на укладення й інших договорів, прямо не передбачених актами цивільного законодавства, але таких, що відповідають загальним засадам цивільного законодавства. Сторони договору мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами, а також можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на свій розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. 
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). 
За змістом ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. 
Зі змісту укладеного Договору між Відповідачем та Постачальником, в момент підписання якого всі існуючі та майбутні права Постачальника за Договором були відступлені Позивачу на підставі п. 8.1. Договору, вбачається, що відповідач ОСОБА_1 , ознайомившись з умовами Договору, він чітко усвідомлював усі умови даного Договору і вважав їх прийнятними для себе, своїм підписом погодився з викладеними у Договорі положеннями. 
Крім цього, на виконання умов Договору у період з 25.09.2025 року по 20.04.2025 рік відповідачем ОСОБА_1 було здійснено 1 платіж 31.10.2025 року у сумі 3 0001.83 грн по оплаті існуючої частини заборгованості, що свідчить про визнання ним факту укладання Договору та надання послуг за таким Договором. 
Крім того суд звертає увагу на те, що факт укладання Договору та внесення оплати самим відповідачем ОСОБА_1 не заперечується. 
Таким чином, зробивши часткові оплати з метою виконання умов Договору, відповідач ОСОБА_1 вчинив конклюдентні дії щодо визнання укладання договору 
Аналогічної позиції притримується Верховний Суд в пункті 76 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі №338/180/17 (провадження №14-144це18) та від 23 грудня 2020 року по справі №127/23910/14-ц, а саме Судом зазначено: не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу або суми санкцій є тією, яка свідчить про визнання боргу. 
Верховний Суд в пункті 76 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18) зазначив, що: не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами . 
Крім того, в Постанові Верховного Суду від 23.12.2020 по справі №127/23910/14-ц зазначено, що: часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та або суми санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу . 
Також, відповідно до пункту 6.38. Постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 жовтня 2022 по справі № 227/3760/19-ц, в якому було визначено, що «у разі якщо договір виконувався обома сторонами то кваліфікація договору як неукладеного виключається, такий договір вважається укладеним та не може бути оспорюваним. 
Верховний суд у постанові по справі № 916/2403/18 від 10.09.2019 зробив такі висновки: до дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку може належати зокрема часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. 
Аналогічний правовий висновок викладено постанові Верховного Суду від 09.11.2018 у справі № 911/3685/17. 
Тому з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку щодо визнання відповідачем ОСОБА_1 факту укладання Договору та розуміння всіх його істотних умов та наслідків невиконання. 
Щодо нарахування Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФАНГАРАНТ ГРУП» штрафних санкцій по договору № 60200404937 від 25.09.2025 року у розмірі 4 288,34 грн суд приходить до наступного.
У пункті 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України зазначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
У зв`язку з військовою агресією РФ проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. В подальшому воєнний стан продовжується по теперішній час. 
Крім того, як уже зазначалося, відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача ОСОБА_1 штрафних санкцій по договору № 60200404937 від 25.09.2025 року у розмірі 4 288,34 грн, задоволенню не підлягають.
Згідно зі статтями 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України).
Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання.
З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, щодо стягнення з відповідача ОСОБА_1 суми заборгованості у розмірі 29738.44 грн. 
Відповідно до ч 1. ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 137, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд
у х в а л и в:
позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФАНГАРАНТ ГРУП» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФАНГАРАНТ ГРУП» (ЄДРПОУ: 38922870) заборгованість за договором № 60200404937 у розмірі 29 738 гривень 44 копійки. 
В решті позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФАНГАРАНТ ГРУП» (ЄДРПОУ: 38922870) судовий збір у розмірі 2326 гривень 86 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відомості про учасників справи: 
Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФАНГАРАНТ ГРУП» (адреса 04073, м. Київ, пр-т Степана Бандери, буд. 21 (корпус В) ЄДРПОУ 38922870).
Відповідач - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 )

Суддя: