Справа № 947/4768/26
Провадження № 2/947/2229/26
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.05.2026 року
Київський районний суд м.Одеси в складі:
Головуючого - судді Луняченка В.О.,
за участю секретаря судового засідання Макаренко Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ) за участі третьої особи - приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Серебрійської Юлії Олександрівни, про визнання права власності на транспортний засіб та зняття арешту,-
ВСТАНОВИВ:
З позовом про визнання права приватної власності на транспортний засіб Hyundai Tucson, VIN НОМЕР_4 державний номер НОМЕР_5 та зняття арешту з транспортного засобу, накладеного в межах виконавчого провадження ВП №3510СВ, до Київського районного суду м.Одеси, 03.02.2026 року, звернувся ОСОБА_1 .
Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Луняченку В.О..
Ухвалою судді від 11.02.2026 зазначений позов залишено без руху.
Після усунення недоліків позовної заяви, ухвалою судді Київського районного суду м.Одеси від 20.03.2026 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у загальному позовному провадженні.
Ухвалою суду від 25.03.2026 застосовано заходи забезпечення позову у вигляді заборони суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам, у тому числі нотаріусам, приватному виконавцю Виконавчого округу Одеської області Серебрійській Юлії Олександрівні вчиняти будь-які реєстраційні дії та дії спрямовані на відчуження транспортного засобу марки Hyundai Tucson, VIN НОМЕР_4 державний номер НОМЕР_5 , в рамках виконавчого провадження №32223757.
06.04.26 року суду надано відомості ГСЦ МВС щодо виконання ухвали суду про забезпечення позову від 25.03.26.
Ухвалою суду від 13.04.2026 закрите підготовче провадження та справа призначена до розгляду по суті.
Від позивача надані до суду заяви про проведення підготовчого провадження та розгляд справи без його участі. 
Відповідачу ОСОБА_3 матеріали справи та виклики до судових засідань направлялись за зареєстрованим місцем проживання.
Відповідачу ОСОБА_2 матеріали справи, виклики до суду направлялись за останнім відомим місцем проживання ( 15.04.2025 знятий з реєстрації) та через виклики на сайті судової влади. 
Від відповідачів заяв по суті справи та клопотань до суду не надходило , у судові засідання відповідача та їх представники не з`являлись.
Як встановлено судом відносно рухомого майна боржника ОСОБА_2 приватним виконавцем Серебрійською Юлією Олександрівною в межах виконавчого провадження №32223757, зокрема, і на транспортний засіб Hyundai Tucson, VIN НОМЕР_4 державний номер НОМЕР_5 , накладено арешт. 
Крім того , згідно відомостей з Автоматизованої системи виконавчих проваджень відносно ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) також відкрити виконавчі провадження №78652799, 78474851,79427283,79137582.
Позивач ОСОБА_1 обґрунтовує заявлені вимоги тим, що вказаний транспортний засіб на момент накладення арешту вже належав йому а ні відповідачу, на підтвердження чого надав до суду договір купівлі-продажу транспортного засобу №8774/24/1/000970, оформлений 05.10.2024 року, через суб`єкта господарювання — ТОВ «ПЛУТОС КАРС», яке діяло як комісіонер на підставі договору комісії з власником транспортного засобу №8774/24/1/00970 від 06.09.2024р.
Також до суду подано Акт огляду реалізованого транспортного засобу №8774/24/001102 від 05.10.2024, згідно якого ТОВ « ПТУТОС КАРС» транспортний засіб який було отримано від для продажу від ОСОБА_2 передав покупцю ОСОБА_1 а також Договір комісії №8774/24/1/00970 від 06.09.2024р.згідно якого ОСОБА_2 передав ТОВ « ПЛУТО СКАРС» автомобіль , за узгодженою ціною для здійснення за рахунок Комітента продаж даного автомобіля. 
Цивільний процесуальний кодекс України ( далі ЦПК України ) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК України ). 
На підставі ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Правовідносини пов`язані із захистом права власності, зняттям арешту накладеного на майно яке не належить боржнику та переходом права власності на транспортний засіб за договором комісії , врегульовані Цивільним кодексом України ( скорочене ЦК України). 
У відповідності до вимог п.4 ст. 264 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду.
За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.
Позивачем у позові про визнання права власності є власник – особа, яка має право власності на майно (тобто вже стала його власником, а не намагається ним стати через пред`явлення позову).
З огляду на те, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності – це певний юридичний механізм, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 ЦК України.
Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Особливості договору купівлі-продажу окремих видів майна можуть встановлюватися законом (стаття 656 ЦК України).
Покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу (стаття 691 ЦК України). Договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу (стаття 694 ЦК України).
За договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов`язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента (стаття 1011 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» , 2016 року ( далі Закон №1404-VIII) особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом, оскільки вважає, що набув права власності на транспортний засіб, на який було накладено арешт.
Відповідно до частини першої статті 328, частини четвертої статті 334 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.
Згідно зі статтею 34 Закону України «Про дорожній рух» реєстрація транспортних засобів здійснюється відповідними підрозділами Міністерства внутрішніх справ України, а порядок установлюється Кабінетом Міністрів України.
Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року, № 1388 передбачено обов`язок власників транспортних засобів та осіб, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представників, зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом 10 діб після придбання, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.
Отже, суд, з урахуванням вказаних приписів закону та наявних доказів приходить до висновку, що спірний автомобіль у власність позивача не переходив, оскільки така передача не була оформлена у встановленому законом порядку, у зв`язку з чим відсутні підстави для зняття з нього арешту.
Договір купівлі-продажу від 05 жовтня 2024 року вчинений у простій письмовій формі, без реального зняття з реєстрації, перереєстрації транспортного засобу у вищезазначеному порядку не породжує правових наслідків у вигляді переходу права власності від продавця до покупця.
Вказаний правовий висновок узгоджується із правовим висновком Верховного Суду , зазначеним у постанові від 30 жовтня 2019 року у справі № 683/2694/16-ц
Крім того, Верховний Суд у постанові від 22 червня 2023 року у справі № 125/608/21 вказав, що правове регулювання відносин, пов`язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 (далі - Порядок № 1388), які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів.
Також судом приймається до уваги що власником вказаного транспортного засобу є дві особи – ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується відомостями щодо реєстрації транспортного засобу, однак всі документи , пов`язані із укладенням Договору комісії , складені між ТОВ « ПЛУТО СКАРС» та ОСОБА_2 як власником , та наявна у договорі комісії окрема позначка ОСОБА_3 з підписом ,але без визначення реальної участі особи в узгоджені умов договору ( або доручення представляти його інтереси іншої особі) не дозволяє визначитись із реальною згодою та участю співвласника у передачі транспортного засобу для відчуження.
Зазначені обставини є підставою суду для визнання позовних вимог необґрунтованими та недоведеними та відмові у їх задоволенні у повному обсязі. 
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, у відповідності до вимог ч.3 ст. 133 ЦПК України , належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача ( ч.1,2 ст. 141 ЦПК України ). 
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 258,259, 263-265,268,273, 354 ЦПК України, суд,-
ВИРІШИВ:
Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за участі третьої особи приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Серебрійської Юлії Олександрівни про визнання права приватної власності на транспортний засіб Hyundai Tucson, VIN НОМЕР_4 державний номер НОМЕР_5 та зняття арешту з транспортного засобу, накладеного в межах виконавчого провадження ВП №3510СВ.
Повне судове рішення складено 08.06.2026.
Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя          В. О. Луняченко