ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА 

справа № 753/4390/26
провадження № 3/753/1816/26

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" квітня 2026 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Заруба П.І., за участю захсиника ОСОБА_1 , розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124, 122-4 КУпАП  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого менеджером, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 

встановив:
22 лютого 2026 о 20-й годині 23 хвилини в м. Києві, вул. Петра Радзіня перехрестя, воді ОСОБА_2 керуючи автомобілем «Хюндай» д.н.з. НОМЕР_1 про зміні напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не дотримався безпечного бокового інтервалу, в результаті сталося зіткнення з автомобілем «БМВ 340і» д.н.з. НОМЕР_2 , що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів, чим порушив п. 10.1, 13.1 ПДР України.
 
Крім того, 22 лютого 2026 о 20-й годині 23 хвилини в м. Києві, вул. Петра Радзіня перехрестя, воді ОСОБА_2 керуючи автомобілем «Хюндай» д.н.з. НОМЕР_1 , будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, місце ДТП залишив, чим порушив п. 2.10а ПДР України.
 
Таким чином  ОСОБА_2 вчинив правопорушення, передбачені ст. 124, 122-4 КУпАП.
 
В суді  ОСОБА_2 свою вину у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди не визнав. Вказав, що 22.02.2026 він рухався на своєму автомобілі в бік вул. Сортувальна по вул. Петра Радзіня в середній музі руху. На відстані 100-150 метрів перед собою в місці розвороту автомобіль, який чекав можливості здійснити маневр розвороту. Проїхавши місце розвороту, він почав маневр перестроювання в праву смугу для здійснення повороту на вул. Сортувальну. В цей момент побачив, що зліва від нього наблизився автомобіль. ОСОБА_2 припаркував автомобіль на узбіччі та пішов по своїм справах. ДТП не вчиняв, місця ДТП не залишав. Схема ДТП була складена без нього, і він з нею не згоден. Були певні обставини чому він не відповідав іншому учаснику ДТП, який біг за ним. Залишив автомобіль на проїжджій частині, бо були певні обставини. Коли інший учасник ДТП дзвонив йому і говорив що хоче вирішити це питання, він боявся. Крім того, вказав, що він самостійно виховує неповнолітню доньку, дружина померла. Тому просив у разі визнання його винним не позбавляти права керування транспортними засобами.
 
Захисник Науменко А.В. вказав, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад правопорушень.
 
Інший учасник дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 суду пояснив, що 22.02.2026 рухався на своєму автомобілі по вул. Петра Радзіня в сторону правого берега в лівій крайній смузі. Коли рухався почув, що йому сигналить автомобіль Хюндай. Даний автомобіль хотів проскочити через ОСОБА_3 , але не встиг і стався удар. Хюндай зупинився, з нього вийшов ОСОБА_2 , який був в стані алкогольного сп`яніння та почав тікати. ОСОБА_3 намагався його наздогнати. Але ОСОБА_2 залишив автомобіль, і пішов вздовж дороги. ОСОБА_4 викликав після цього працівників поліції, які склали протоколи. Далі ОСОБА_4 поїхав з місця ДТП, а автомобіль Хюндай залишився на дорозі. В подальшому ОСОБА_4 хотів вирішити питання з ОСОБА_2 , щодо відшкодування шкоди, але останній відмовився. На даний момент ОСОБА_4 поремонтував свій автомобіль, тому претензій до ОСОБА_2 не має.
 
Суд вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди, всебічно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи, надаючи оцінку зібраним доказам у їх сукупності, прийшов до наступного висновку.
 
Згідно з вимогами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Факт вчинення правопорушень ОСОБА_2 підтверджується даними зафіксованими у протоколах про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 № 604417, ЕПР 1 № 604414 року (а.с.1, 14), схемою ДТП, на якій зафіксовано місце зіткнення транспортних засобів та розташування транспортного засобу, та пошкодженнях (а.с.3), письмових поясненнях учасників ДТП (а.с.4, 5), відеозаписі, який був переглянутий в судовому засіданні з якого вбачається, що ОСОБА_2 тікає від ОСОБА_4 . При цьому автомобіль ОСОБА_2 залишається на проїжджій частині не припаркованим (а.с.6), рапорті (а.с.7).
Доводи ОСОБА_2 , щодо того, що він не вчиняв ДТП і не залишав його суд вважає такими, що спрямовані на уникнення адміністративної відповідальності. Оскільки його версія повністю спростована переглянутим судовому засіданні відеозаписом та поясненнями ОСОБА_4 .
З приводу того, що схема ДТП була складена у відсутність ОСОБА_2 , суд зазначає наступне.
Схема місця дорожньо-транспортної пригоди - це графічне зображення місця дорожньо-транспортної пригоди з відображенням та фіксацією на ньому всіх об`єктів та обставин, що стосуються події та можуть мати значення для об`єктивного визначення її причин, яке оформлюється з дотриманням вимог цієї Інструкції на місці пригоди і підписується її учасниками.
Тобто з викладеного вбачається, що схема складається одразу після вчинення ДТП, разом з тим, враховуючи, що ОСОБА_2 втік з місця дорожньої – транспортної пригоди, він не міг приймати участь у складанні схемі та надати свої зауваження.
Підстав оговорювати ОСОБА_2 щодо причетності його до ДТП та залишення місця ДТП з боку ОСОБА_4 судом не встановлено, враховуючи і те, що вони підтвердили в судовому засіданні, що особисто не знайомі.
Отже, враховуючи досліджені письмові докази, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 потрапивши в ДТП, а саме здійснивши зіткнення з транспортним засобом «БМВ 340і» д.н.з. НОМЕР_2 , залишив його. 
За таких обставин, приходжу до висновку про порушення  ОСОБА_2 п. 10.1, 13.1, 2.10 а) ПДР України та наявності в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, 122-4 КУпАП.
При вирішення питання накладення адміністративного стягнення суд враховує ч. 2 ст. 36 КУпАП, відповідно до якої, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. 
Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність.
Враховуючи обставини скоєного, особу  ОСОБА_2  що він раніше до адміністративної відповідальності не притягувався відповідно до матеріалів справи, працює, виховує самостійно неповнолітню доньку, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, вважаю правильним призначити йому адміністративне стягнення у виді штрафу.
Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з правопорушника підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665,60 грн. 

На підставі викладеного та керуючись ст.122-4, 124, 283, 284, 285 КУпАП, ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» суддя,

постановив:
ОСОБА_2  визнати винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124, 122-4 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 200 (двухсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 гривень в дохід держави.
Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665,60 гривні.
Роз`яснити, що у разі несплати правопорушником штрафу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, у порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу відповідно до положень ст. 308 КУпАП.
Строк пред`явлення постанови до примусового виконання протягом трьох місяців з дня її винесення.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва.
За відсутності скарги постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку встановленого на оскарження.
Суддя          П.І. Заруба