Справа № 357/18280/25
Провадження № 2/357/74/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2026 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючий суддя – Сомок О.А.,
секретар судового засідання – Пугач В.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Біла Церква Київської області за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання
В С Т А Н О В И В :

Стислий виклад позицій учасників справи
В листопаді 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, в якій просить суд:
-стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчатися у Білоцерківському фаховому коледжі сервісу та дизайну – 7500 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення дитиною двадцятитрьохрічного віку.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі з 17 червня 2006 року по 24 квітня 2023 року, який рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24.03.2023 року було розірвано.
Від даного шлюбу сторони мають двох спільних дітей - дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які проживають разом з позивачем і перебувають на повному її утриманні.
Починаючи з 21.11.2022 на підставі Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у справі №357/11067122 року; провадження № 2/357/7319/23 від 09.03.2023 року з відповідача стягувалися аліменти на користь позивача на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у твердій грошовій сумі в розмірі 2833,00 грн. на кожну дитину з щорічною індексацією відповідно до Закону. 
3 27.10.2025 року Відповідачу припинено нараховування аліментів в частині стягнення 2833,00 грн. на користь позивача на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у зв`язку з повноліттям дитини.
Одночасно, процедура в частині стягнення аліментів на користь позивача на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в твердій грошовій сумі в розмірі 2833,00 грн. - станом на 28.10.2025 рік продовжується.
На даний час ОСОБА_5 є повнолітньою, однак навчається і є здобувачем освіти другого курсу Білоцерківського фахового коледжу сервісу та дизайну за спеціальністю 029 - Інформаційна, бібліотечна та архівна справа.
Навчання доньки відбувається на денній формі, у зв`язку з чим, вона не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток, тому позивач змушена самостійно, власними силами матеріально забезпечувати, доглядати та виховувати доньку, а також нести витрати на навчання, на проїзд до місця навчання, одяг, харчування, придбання додаткової літератури, користування технічними засобами, які необхідні дитині для отримання знань в процесі навчання, інші витрати.
На даний час позивач разом з дітьми фактично проживає у квартирі АДРЕСА_1 , яка належить матері позивача ОСОБА_6 .
Оскільки між позивачем та відповідачем не досягнуто згоди з приводу добровільної допомоги з боку батька на оплату частини витрат, пов`язаних з навчанням дочки, це й зумовило звернення до суду.
З неофіційних джерел позивачу відомо, що відповідач працює без трудового договору, тобто має заробіток та тимчасовий підробіток.
Відповідач через свого представника адвоката Ненькою Ю.Я. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позовні вимоги не визнає повністю. В обгрунтування своєї позиції зазначає, що повнолітня донька сторін ОСОБА_5 навчається на бюджетній формі навчання і фінансування її освіти здійснюється за рахунок регіонального замовлення, тобто здобуття освіти є безоплатним і не передбачає внесення плати за навчання. Зазначає, що донька несе витрати лише на проїзд до місця навчання. Гуртожитком вона не забезпечена. Також вважає, що позивач не надала належних доказів, що самостійно утримує дочку та що дочка потребує допомоги батька у зв`язку з продовженням навчання. Зазначає, що має зобов`язання по сплаті аліментів на неповнолітнього сина сторін і здійснює догляд та утримання своєї непрацездатної матері. Крім того, наразі дохід відповідача є нестабільним та мінливим, іншого джерела доходу ОСОБА_2 не має, нерухомого майна чи транспортних засобів у приватній власності теж не має. Враховуючи зазначене, стягнення з відповідача аліментів у розмірі, заявленому позивачем, буде для нього надмірним тягарем. Окрім того, обов`язок утримання дітей лежить на обох батьках, тому не лише він зобов`язаний покривати витрати на навчання повнолітньої дочки. Просить врахувати відзив та винести обгрунтоване та справедливе рішення.

Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Сомок О.А. 
Ухвалою суду від 18 грудня 2025 року було відкрито провадження в цивільній справі та призначено справу до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3 .
28 січня 2026 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в якій просила розгляд справи проводити без її участі. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі.
28 січня 2026 року третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 звернулася до суду з заявою, в якій просила розгляд справи проводити без її участі. Позовні вимоги матері підтримала в повному обсязі.
Повідомлені належним чином про дату та час судового засідання учасники справи в судове засідання не з`явились, клопотань про відкладення судового розгляду до суду не подавали.
З урахуванням письмових заяв сторін про розгляд справи за їх відсутності, суд, на підставі положень ч. 3 ст. 211, ч. 1 ст. 223, ч. 2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), розглянув цивільну справу за відсутності учасників справи та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Фактичні обставини, встановлені судом
Судом встановлено, що сторони по справі є батьками повнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області (актовий запис № 1789).
На підставі рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 березня 2023 року у справі №357/11067/22, провадження 2/357/319/23 з ОСОБА_2 стягувалися аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2833,00 грн на кожну дитину, з щорічною індексацією відповідно до Закону.
З Довідки №548 від 08 вересня 2025 року, яка видана Білоцерківським фаховим коледжем сервісу та дизайну вбачається, що ОСОБА_3 дійсно є здобувачем освіти ІІІ курсу освітньо-професійного ступеню фахового молодшого бакалавра за спеціальністю 029 Інформаційна, бібліотечна та архівна справа, Діловодство, денної форми навчання. Термін навчання з 01.09.2023 по 30.06.2026.
Відповідно до Договору про надання освітніх послуг закладом фахової передвищої освіти №41-23 від 27.07.2023 року, ОСОБА_3 отримує освітню послугу у Білоцерківському фаховому коледжі сервісу та дизайну. Відповідно до п.12 договору, фінансування навчання ОСОБА_3 здійснюється за рахунок регіонального замовлення.
В матеріалах справи міститься Акт про фактично проживаючих осіб №20/2026 від 16.02.2026, з якого вбачається, що ОСОБА_3 з липня 2023 року фактично проживає з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 .

Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, що регулюють дані правовідносини та висновки суду
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей.
Відповідно до статті 53 Конституції України кожен має право на освіту. Повна загальна середня освіта є обов`язковою. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам. Громадяни мають право безоплатно здобути вищу освіту в державних і комунальних навчальних закладах на конкурсній основі.
Право особи на освіту може реалізовуватися шляхом її здобуття на різних рівнях освіти, у різних формах і різних видів, у тому числі шляхом здобуття дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти та освіти дорослих (частина третя статті 3 Закону України «Про освіту»).
Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 Сімейного кодексу України).
Згідно ч.1 ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Відповідно до ч. 3 зазначеної статті, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. У разі заявлення позову одним із батьків суд може залучити до участі у справі (якщо залежно від її обставин визнає необхідним) повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися і на користь яких у зв`язку з цим стягуються аліменти.
Статтею 200 Сімейного кодексу України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Зокрема, згідно ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
У п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі №748/2340/17 зроблено висновок щодо застосування статті 199 Сімейного кодексу України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися, після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).
Отже, для вирішення питання щодо стягнення аліментів суд має з`ясувати три складові: чи повнолітня дитина продовжує навчання, чи потребує вона матеріальної допомоги та чи може надавати таку матеріальну допомогу один з батьків, який не бере участі в утриманні дитини.
У постанові від 16 лютого 2022 року у справі № 381/2423/20 (провадження № 61-17937св21) Верховний Суд виснував, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Приписи цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.
Тож стягнення із батьків аліментів на повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства.
Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16 (провадження № 61-12782св18) зробив висновок про те, що СК України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У частинах першій та другій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних в матеріалах справи доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Поряд з тим, Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Судом встановлено, що дочка сторін, після досягнення повноліття продовжує навчання у Білоцерківському фаховому коледжі сервісу та дизайну, у зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги, оскільки їй необхідні кошти на оплату проїзду до місця навчання, придбання канцелярських товарів, підручників, харчування, одягу. Відповідач добровільно не надає допомогу на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання.
При визначенні розміру аліментів на утримання дочки сторін, яка продовжує навчання, суд враховує, що ОСОБА_3 навчається на денній формі за рахунок коштів державного бюджету, проживає в місті Біла Церква разом з матір`ю, позивачем у справі. Позивачем не наведено у позовній заяві розрахунку щомісячних витрат на утримання повнолітньої дочки, що продовжує навчання, та не надано суду доказів про розмір отримуваних нею доходів. Відповідач є працездатним, має зобов`язання по сплаті аліментів на утримання неповнолітнього сина сторін у сумі 2833,00 грн.
Водночас, суд вважає доводи відповідача про те, що він доглядає та повністю утримує непрацездатну матір такими, що не підтверджуються належними доказами. Надана відповідачем копія пенсійного посвідчення ОСОБА_7 підтверджує факт, що вона отримує пенсію, при цьому не свідчить про її перебування на утриманні ОСОБА_2 . Суд також критично ставиться до тверджень відповідача про неможливість надавати допомогу повнолітній доньці через відсутність у нього доходу, оскільки він не надав суду доказів неможливості працевлаштування за станом здоров`я. Суд зауважує, що відповідач, як працездатний чоловік повинен таким чином влаштувати своє життя, щоб забезпечити себе та приймати належну участь в утриманні дітей. 
Врахувавши наведені обставини і обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню і з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, у твердій грошовій сумі 3000,00 гривень починаючи з дня звернення до суду до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років, що буде необхідною та достатньою участю батька в утриманні повнолітньої дочки на період її навчання. Стягнення аліментів у зазначеному розмірі є таким, що може забезпечити достатній рівень матеріальної підтримки дочки, яка навчається, і при цьому не покладає на відповідача надмірного тягаря, який би загрожував його існуванню. 
В іншій частині позовні вимоги є недоведеними, а тому задоволенню не підлягають.
Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.
Пунктом 1 частини першої ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.
З приводу розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.
За таких обставин позивачка у справі про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, що є підставою для стягнення із відповідача в порядку ст.141, 142 ЦПК України 1211,20 грн. грн. судового збору в дохід держави.
Керуючись ст.ст. 4, 10, 18, 19, 76, 95, 133, 141, 258, 263-265, 274, 280-282, 353 ЦПК України, ст.ст. 141, 180, 191, 192, 199-200 СК України, суд
У Х В А Л И В :
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання - задовольнити частково.
Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка продовжує навчання, у твердій грошовій сумі 3000,00 грн (три тисячі гривень 00 копійок), з урахуванням індексації, щомісяця, починаючи з 06 листопада 2025 року до закінчення донькою навчання, але не більше, як до досягнення нею двадцяти трьох років.
Допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1211, 20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_4 .
Третя особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_3 .
Повний текст рішення складено та підписано 08 червня 2026 року.

Суддя 	О. А. Сомок