ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2026 року	м. Одеса	Справа № 916/5163/25	
м. Одеса, проспект Шевченка, 29, зал судових засідань Південно-західного апеляційного господарського суду №1
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:
головуючого судді Савицького Я.Ф.,
суддів: Діброви Г.І.,
Ярош А.І.
секретар судового засідання – Полінецька В.С.

за участю представників учасників судового процесу:
від позивача: Тулаїнова О.С., за довіреністю;
від відповідача: Земляков О.А., за ордером;
від третьої особи : не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Землякової Олени В`ячеславівни
на додаткову ухвалу Господарського суду Одеської області
від 19 березня 2026 року (повний текст складено 19.03.2026)
у справі № 916/5163/25
за позовом Одеського обласного центру зайнятості 
до відповідача Фізичної особи-підприємця Землякової Олени В`ячеславівни 
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» 
про стягнення 69 679,89 грн,

суддя суду першої інстанції: Волков Р.В.
місце винесення рішення: м. Одеса, просп. Шевченка, 29, Господарський суд Одеської області

В С Т А Н О В И В:

25.02.2026 ухвалою Господарського суду Одеської області позов Одеського обласного центру зайнятості залишено без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України.
28.02.2026 через систему «Електронний суд» до Господарського суду Одеської області від представника Фізичної особи-підприємця Землякової Олени В`ячеславівни надійшла заява в порядку положень ст. 130 ГПК України про стягнення з Одеського обласного центру зайнятості на користь Фізичної особи-підприємця Землякової Олени В`ячеславівни компенсацію витрат на правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн., понесених при розгляді справи. 
Додатковою ухвалою Господарського суду Одеської області 19.03.2026 у справі №916/5163/25 (суддя Волков Р.В.) заяву представника Фізичної особи-підприємця Землякової Олени В`ячеславівни про компенсацію витрат на правничу допомогу, понесених при розгляді справи № 916/5163/25, задоволено частково. Стягнуто з Одеського обласного центру зайнятості на користь Фізичної особи-підприємця Землякової Олени В`ячеславівни 7 000,00 грн витрат на правничу допомогу. У задоволенні решти заяви - відмовлено.
Суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви відповідача про компенсацію судових витрат. При цьому суд врахував, що справа не була складною, розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження, а підготовка до її розгляду не потребувала значного обсягу часу чи процесуальних дій. Разом із тим, сторони фактично здійснили повний обмін заявами по суті спору, а представник відповідача підготував та подав низку процесуальних документів і взяв участь у судовому засіданні.
Ключовою підставою для вирішення питання про компенсацію витрат суд визнав необґрунтовані дії позивача, які полягали у неявці його представника в судове засідання без повідомлення причин та без подання заяви про розгляд справи за його відсутності, що перешкодило розгляду спору по суті. Такі дії суд кваліфікував з урахуванням правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 02.12.2022 у справі № 910/12184/20.
Оцінивши надані докази, а також керуючись принципами співмірності, справедливості та верховенства права, суд дійшов висновку, що заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу є завищеним, у зв`язку з чим постановив стягнути з позивача на користь відповідача 7 000,00 грн витрат на правничу допомогу.
Не погоджуючись з додатковою ухвалою суду першої інстанції, 30.03.2026 Фізична особа-підприємець Землякова Олена В`ячеславівна звернулась до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій апелянт просить скасувати додаткову ухвалу Господарського суду Одеської області від 19.03.2026 у справі № 916/5163/25 в частині незадоволення заяви Фізичної особи-підприємця Землякової Олени В`ячеславівни в стягненні судових витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 13000,00 грн. та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з Одеського обласного центру зайнятості на користь Фізичної особи-підприємця Землякової Олени В`ячеславівни 13 000,00 грн витрат на правничу допомогу. Здійснити розподіл судових витрат в суді апеляційної інстанції.
В обґрунтування апеляційної скарги, Фізична особа-підприємець Земляков О.В. посилається на наступні обставини:
- було понесено витрати у даній справі у розмірі 20000 грн., що з огляду на об`єм проведеної адвокатом роботи є абсолютно співмірними витратами зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт та значенням справи для сторін;
- також скаржник звертає увагу суду, що тільки позовна заява з додатками складає 104 аркуші. Не дивлячись на те, що справа закінчилась залишенням позову без розгляду, сторони обмінялись усім переліком процесуальних документів, передбачених Господарським процесуальним кодексом України. 
За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, оформленого протоколом від 30.03.2026, для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Савицького Я.Ф., суддів: Діброви Г.І., Ярош А.І.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.04.2026 вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Землякової Олени В`ячеславівни на додаткову ухвалу Господарського суду Одеської області від 19.03.2026 у справі №916/5163/25 було відкладене до надходження витребуваних цією ж ухвалою з Господарського суду Одеської області матеріалів справи №916/5163/25 до суду апеляційної інстанції.
03.04.2026 матеріали справи №916/5163/25 надійшли до Південно-західного апеляційного господарського суду.
08.04.2026 ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Землякової О.В. на додаткову ухвалу Господарського суду Одеської області від 19.03.2026 у справі №916/5163/25. Продовжено розгляд апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Землякової Олени В`ячеславівни на додаткову ухвалу Господарського суду Одеської області від 19.03.2026 на розумний строк. Призначено справу № 916/5163/25 до розгляду на 27 травня 2026 року о 10:30 год. Встановлено позивачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі. До відзиву мають бути додані докази надсилання (надання) копії відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам процесу.
Також, не погоджуючись з додатковою ухвалою суду першої інстанції, 27.03.2026 Одеський обласний центр зайнятості звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій апелянт просить скасувати додаткову ухвалу Господарського суду Одеської області 19.03.2026 у справі №916/5163/та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені заяви представника Фізичної особи-підприємця Землякової Олени В`ячеславівни про компенсацію витрат на правничу допомогу, понесених при розгляді справи №916/5163/25 у повному обсязі.
Так, в обґрунтування апеляційної скарги, Одеський обласний центр зайнятості посилається на те, що оскільки спір між сторонами продовжується у новій справі, підготовлені адвокатом Відповідача матеріали зберігають свою актуальність і будуть використані у новому процесі, стягнення витрат у цьому процесі є передчасними і призведе до порушення балансу інтересів та несправедливого фінансового обтяження позивача за правомірне бажання захистити свої права. 
За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, оформленого протоколом від 27.03.2026, для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Савицького Я.Ф., суддів: Діброви Г.І., Ярош А.І.
Враховуючи те, що апеляційна скарга подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції, ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.04.2026 вирішено питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Одеського обласного центру зайнятості було відкладене до надходження витребуваних цією ж ухвалою з Господарського суду Одеської області матеріалів вищезазначеної справи до суду апеляційної інстанції.
03.04.2026 матеріали справи №916/5163/25 надійшли до Південно-західного апеляційного господарського суду.
10.04.2026 ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Одеського обласного центру зайнятості на додаткову ухвалу Господарського суду Одеської області від 19.03.2026 у справі №916/5163/25. Продовжено розгляд апеляційної скарги Одеського обласного центру зайнятості на додаткову ухвалу Господарського суду Одеської області від 19.03.2026 на розумний строк. Об`єднано до сумісного розгляду апеляційну скаргу Одеського обласного центру зайнятості з апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Землякової Олени В`ячеславівни. Призначено справу №916/5163/25 до розгляду на 27.05.2026 року о 10:30 год. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі. До відзиву мають бути додані докази надсилання (надання) копії відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам процесу.
14.04.2026 від Фізичної особи-підприємця Землякової Олени В`ячеславівни, надійшов до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу Одеського обласного центру зайнятості, відповідно до якого просив, відмовити Одеському обласному центру зайнятості у задоволенні його апеляційної скарги та залишити ухвалу Господарського суду Одеської області від 19.03.2026 у даній справі в частині задоволення вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу – без змін.
У відзиві на апеляційну скаргу, Фізична особа-підприємець Землякова О.В. посилається на наступні обставини: 
- апеляційна скарга позивача не містить обґрунтованих доводів та підстав для її задоволення;
- нормами чинного законодавства не передбачено стягнення судових витрат на правничу допомогу з органів державної влади за рахунок бюджетних коштів, тому в даному випадку позов є безпідставним, а вимоги позивача такими, що суперечать нормам чинного законодавства. 
17.04.2026 до суду надійшов відзив від Одеського обласного центру зайнятості, в якому, виклавши свою позицію у даних спірних правовідносинах, позивач просить суд апеляційну скаргу Одеського обласного центру зайнятості задовольнити; скасувати додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 19.03.2026 у справі 916/5163/25 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені заяви представника Фізичної особи-підприємця Землякової Олени В`ячеславівни про компенсацію витрат на правничу допомогу, понесених при розгляді справи №916/5163/25 у повному обсязі. Апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.
Зокрема, позивач наполягає на тому, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу є передчасним, оскільки спір між сторонами залишається невирішеним, враховуючи те, що суперечка між сторонами триває в межах нової справи №916/1086/26.
У судовому засіданні 27.05.2026 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.
Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Дослідивши доводи апеляційної скарги, відзив на неї, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при винесені рішення, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів справи, 25.02.2026 позов Одеського обласного центру зайнятості до Фізичної особи-підприємця Землякової Олени В`ячеславівни, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про стягнення 69 679,89 грн. було залишено без розгляду ухвалою Господарського суду Одеської області, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України.
Разом з тим, представником Фізичної особи-підприємця Землякової Олени В`ячеславівни було подано до суду заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення з Одеського обласного центру зайнятості 20000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
До вказаної заяви долучені докази понесення відповідних витрат з боку відповідача в суді, а саме надані:
- Договір про надання правової допомоги № 07-01/2026 від 07.01.2026;
- квитанцію до платіжної інструкції на переказ готівки № 1.546967167.1 від 25.02.2026; 
- опис робіт, наданих адвокатом Земляковим Олексієм Анатолійовичем у Господарському суді Одеської області у справі № 916/5163/25, від 28.02.2026.
Задовольняючи частково вказану заяву, суд першої інстанції виходив з того, що:
- Справу визнано нескладною, такою, що розглядалася у спрощеному позовному провадженні;
- Підготовка до розгляду справи не потребувала значного часу та обсягу процесуальних дій;
- Сторони обмінялися всіма заявами по суті спору;
- Суд встановив необґрунтовані дії позивача: неявку представника у судове засідання без повідомлення причин та без заяви про розгляд справи за його відсутності;
- Такі дії перешкодили розгляду спору по суті та кваліфіковані з урахуванням правової позиції Верховного Суду у справі № 910/12184/20 від 02.12.2022;
- Суд дійшов висновку, що заявлений розмір витрат на правничу допомогу є завищеним.
Відповідно до ст. 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно з ч. 3 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Розглянувши питання про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу за заявою Фізичної особи-підприємця Землякової Олени В`ячеславівни, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України)
Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать у тому числі і витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 16 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Частина 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Системний аналіз наведених норм процесуального права свідчить про те, що факт понесення стороною судових витрат на професійну правничу допомогу та їх розмір встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів, зокрема на підставі договору про надання правничої допомоги та відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг (виконаних робіт) та їх вартості. Відсутність документального підтвердження факту понесення стороною судових витрат на професійну правничу допомогу та їх розміру є підставою для відмови у задоволенні вимоги про відшкодування таких витрат.
Відповідно до ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Водночас при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, про що йдеться у додатковій ухвалі Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі №927/237/20.
Частиною 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно ч. 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Аналогічна правова позиція міститься у Постанові Верховного Суду від 18.12.2018 у справі №910/4881/18.
У розумінні положень ч.5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивної та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Частиною 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційна розміру задоволених позовних вимог.
Разом з цим, судова колегія зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Так, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 зазначеного Закону).
За змістом наведеної норми адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається ч. 1 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» як «форма винагороди адвоката», але в розумінні положень Цивільного кодексу України становить ціну такого договору.
Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.
Аналогічні висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.
На підтвердження понесення витрат на правову допомогу відповідачем було надано суду копії:
- Договір про надання професійної правничої допомоги від 07.01.2026за № 07-01/2026 ;
- Платіжна інструкція від 25.02.2026 № 1.546967167.1;
- Опис робіт (надання послуг) адвокатом у Господарському суді Одеської області у справі № 916/5163/25;
07.01.2026 між адвокатом Земляковим Олексієм Анатолійовичем та Фізичною особою-підприємцем Земляковою Оленою В`ячеславівною укладено Договір про надання правової допомоги № 07-01/2026. Відповідно до умов зазначеного договору адвокат зобов`язався здійснювати представництво інтересів клієнта у Господарському суді Одеської області у межах розгляду справи № 916/5163/25, тоді як клієнт, у свою чергу, прийняв на себе обов`язок оплатити надані правничі послуги у порядку та строки, погоджені сторонами.
Згідно з пунктом 3.1 договору, сторонами погоджено фіксований розмір гонорару адвоката за надання правничої допомоги у сумі 20 000,00 грн. Водночас пунктом 3.2 договору передбачено, що оплата гонорару здійснюється клієнтом протягом двох місяців з дати укладення договору.
На підтвердження виконання умов договору щодо оплати правничої допомоги до матеріалів справи долучено докази перерахування 25.02.2026 фізичною особою-підприємцем Земляковою Оленою В`ячеславівною на користь адвоката Землякова Олексія Анатолійовича грошових коштів у розмірі 20 000,00 грн., як оплати послуг за Договором про надання правової допомоги № 07-01/2026 від 07.01.2026.
Крім того, матеріали справи містять детальний опис робіт та послуг, виконаних адвокатом, складений 28.02.2026. Відповідно до зазначеного опису адвокатом було здійснено комплекс процесуальних та підготовчих дій, зокрема: ознайомлення з позовною заявою та доданими до неї документами; підготовка та подання відзиву на позовну заяву із направленням його суду та іншим учасникам справи; ознайомлення з поясненнями від 19.01.2025; підготовка та подання клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін; ознайомлення з відповіддю на відзив від 20.01.2025; підготовка та подання заперечень на відповідь на відзив із направленням їх учасникам справи; участь у судовому засіданні, яке відбулося 25.01.2026; а також складення та подання заяви про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу.
Судова колегія зазначає, що розглядаючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.
Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи те, що витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи, розподіл цих витрат залежить безпосередньо від результату розгляду справи (з урахуванням апеляційного перегляду справи).
Таким чином, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат, визначеними Господарським процесуальним кодексом України, обов`язок з відшкодування понесених позивачем відповідних судових витрат покладається у даному випадку саме на позивача.
Водночас, Об`єднана палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19 зазначила, що у частині 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Суд апеляційної інстанції враховує, що у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 викладена правова позиція про те, що з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, суд може обмежити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, або є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23.01.2014 (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі “Лавентс проти Латвії” зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
За наслідками здійсненої оцінки розміру судових витрат, понесених відповідачем на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, через призму критеріїв, встановлених ч. 4 ст. 126 та ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний суд доходить висновку про наявність підстав для зменшення заявленого до стягнення розміру витрат на професійну правничу допомогу.
Так, у даному випадку судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, про те, що з урахуванням положень наведених норм права та встановлених обставин справи, а також беручи до уваги складність спору, зв`язок витрат на професійну правничу допомогу з розглядом справи, їх обґрунтованість, співмірність предмету спору та розумність їх розміру, наявні підстави для часткового задоволення вимог щодо відшкодування таких витрат, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про стягнення з Одеського обласного центру зайнятості 7000 грн. витрат на професійну правничу допомогу у справі № 916/5163/25.
Саме такий розмір витрат, на переконання колегії суддів, відповідає критеріям розумності, обґрунтованості та пропорційності, з огляду на співвідношення між заявленою до стягнення сумою та сумою, фактично присудженою судом.
Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Землякової Олени В`ячеславівни щодо необхідності стягнення повної суми витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн з огляду на таке.
Посилання апелянта на те, що понесені витрати є співмірними зі складністю справи, обсягом виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим на надання правничої допомоги, а також значенням справи для сторін, не спростовують висновків суду першої інстанції про завищеність заявленого до відшкодування розміру витрат.
Суд апеляційної інстанції враховує, що справа розглядалася у порядку спрощеного позовного провадження, не відзначалася значною складністю фактичних обставин чи складністю правового регулювання, а розгляд спору по суті фактично не відбувся у зв`язку із залишенням позову без розгляду. При цьому участь представника відповідача обмежувалась підготовкою процесуальних документів, ознайомленням із матеріалами справи та участю в одному судовому засіданні.
Доводи скаржника про значний обсяг позовної заяви з додатками, яка налічувала 104 аркуші, а також про здійснення сторонами повного обміну процесуальними документами, самі по собі не свідчать про виняткову складність справи та не є безумовною підставою для стягнення всієї заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу.
Колегія суддів зазначає, що при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу суд зобов`язаний виходити не лише з факту їх понесення, але й оцінювати критерії реальності, необхідності, розумності та співмірності таких витрат із конкретними обставинами справи. Відповідно до положень статей 126, 129 Господарського процесуального кодексу України та усталеної практики Верховного Суду, суд не зобов`язаний присуджувати стороні повний розмір витрат на правничу допомогу, якщо встановлено їх неспівмірність зі складністю справи та обсягом фактично виконаної адвокатом роботи.
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що сума 7 000,00 грн є справедливою, розумною та співмірною компенсацією витрат на професійну правничу допомогу у даній справі, а підстав для задоволення апеляційної скарги в цій частині не вбачається.
Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги Одеського обласного центру зайнятості про передчасність стягнення витрат на професійну правничу допомогу з підстав можливого використання підготовлених адвокатом документів у межах іншого судового провадження.
Посилання апелянта (Одеського обласного центру зайнятості) на те, що спір між сторонами продовжується у новій справі, а тому підготовлені адвокатом відповідача процесуальні документи можуть бути використані в подальшому, не спростовують факту реального надання правничої допомоги та фактичного понесення відповідачем відповідних витрат саме у межах справи № 916/5163/25.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають розподілу за результатами розгляду конкретної справи, у якій такі витрати були понесені, незалежно від наявності чи відсутності між сторонами інших спорів або можливості використання окремих процесуальних документів у майбутньому. Сам по собі факт подальшого звернення позивача до суду з аналогічними чи пов`язаними вимогами не нівелює обсяг уже виконаної адвокатом роботи у даному провадженні та не свідчить про відсутність підстав для компенсації відповідних витрат.
Крім того, чинне процесуальне законодавство не ставить можливість компенсації витрат на правничу допомогу у залежність від того, чи можуть результати такої правничої допомоги бути використані стороною в інших судових справах. Вирішальним у цьому випадку є встановлення факту надання послуг, їх зв`язку з розглядом конкретної справи, а також оцінка розумності та співмірності заявлених до відшкодування сум.
При цьому судом першої інстанції вже було враховано критерії співмірності, складності справи, обсягу наданих адвокатом послуг та принцип розумності, у зв`язку з чим заявлений до відшкодування розмір витрат був зменшений із 20 000,00 грн до 7000,00 грн.
За таких обставин доводи апеляційної скарги Одеського обласного центру зайнятості не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість додаткової ухвали суду першої інстанції в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
Частинами 1-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
За таких обставин, Південно-західний апеляційний господарський суд приходить до висновку, що додаткова ухвала Господарського суду Одеської області 19.03.2026 у справі №9915/5163/25 слід залишити без змін, а апеляційні скарги Одеського обласного центру зайнятості та Фізичної особи-підприємця Землякової Олени В`ячеславівни – без задоволення.
Згідно із ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати апелянта по сплаті судового збору при подачі апеляційної скарги не відшкодовуються.
Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, –

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційні скарги Одеського обласного центру зайнятості та Фізичної особи-підприємця Землякової Олени В`ячеславівни – залишити без задоволення.
Додаткову ухвалу Господарського суду Одеської області 19.03.2026 у справі №916/5163/25 залишити без змін.
Постанова відповідно до вимог ст.284 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду у 20-денний строк.
Повний текст постанови складений та підписаний 01.06.2026.

Головуючий суддя Савицький Я.Ф.

Суддя Діброва Г.І.

Суддя Ярош А.І.