ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

16 червня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/30081/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача: Шальєвої В.А.,
суддів: Чередниченка В.Є., Іванова С.М., 
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 березня 2026 року (суддя Сластьон А.О.) в справі № 160/30081/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі - ГУ ПФУ) про:
визнання протиправним та скасування рішення від 17 квітня 2025 року №046550005598 про відмову в призначенні пенсії за віком;
зобов`язання повторно розглянути її заяву від 09 квітня 2025 року про призначення пенсії за віком, зарахувавши до страхового стажу період трудової діяльності, вказаний в архівних довідках №8, №9, №10 від 06 січня 2017 року, виданих комунальною архівною установою «Трудовий архів П`ятихатського району».
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 березня 2026 року позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 17.04.2025 №046550005598 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.04.2025 про призначення пенсії за віком, зарахувавши до страхового стажу періоди трудової діяльності, вказані в архівних довідках Комунальної архівної установи “Трудовий архів П`ятихатського району” №8, №9, №10 від 06.01.2017.
В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
Вказує, що у довідках від 06 січня 2017 року № 8, 9, 10, виданих комунальною архівною установою «Трудовий архів П`ятихатського району», ПІБ позивача внесено не в повному обсязі (Галюк- Надежда, Над., Надия- Адам., Ад.).
Крім того, не враховано період догляду за дитиною, оскільки дата народження в паспорті не співпадає зі свідоцтвом про народження, а позивачем не надано рішення про встановлення факту належності правовстановлюючого документа.
Суд першої інстанції не взяв до уваги доводи про те, що для призначення пенсії позивач має належним чином підтвердити свій страховий стаж, проте до заяви про призначення пенсії позивачем не надано належних доказів на підтвердження спірних періодів роботи. 
Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , громадянка України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , на обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України не перебуває, пенсію не отримує.
09.04.2025 ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі - ГУ ПФУ в Дніпропетровській області) №046550005598 від 17.04.2025 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за відсутності необхідного страхового стажу.
В обґрунтування відмови у призначені пенсії, зокрема, зазначено, що право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 63 років за наявності страхового стажу у період з 01.01.2025 до 31.12.2025 - не менше 22 років.
У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу не менше 15 років.
Страховий стаж позивача на дату звернення із заявою про призначення пенсії складає 13 років 00 місяців 27 днів.
До страхового стажу не зараховано періоди роботи з 1983 по 1999 у колгоспі “Победа” та КПС “Победа” згідно з довідками від 06.01.2017 №8, 9, 10, які видані Комунальною архівною установою “Трудовий архів П`ятихатського району”, оскільки прізвище, ім`я та по батькові заявниці вказано неповністю ( ОСОБА_2 , Над., ОСОБА_3 ).
Період догляду за дитиною ІНФОРМАЦІЯ_2 , не зараховано до страхового стажу позивача, оскільки дата народження в паспорті не співпадає з даними свідоцтва про народження.
Позивачка зазначає, що трудова книжка нею втрачена, проте на підтвердження свого страхового стажу вона надала до територіального органу Пенсійного фонду України архівні довідки, що відповідає вимогам Порядку №637.
Відповідно до архівних довідок від 06.01.2017 №8, №9 та №10 ОСОБА_4 працювала в колгоспі “Победа” у період з 1993 до 1999 року, про що свідчать відпрацьовані людодні в даних архівних довідках, які видаі Трудовим архівом П`ятихатського район Комунальної архівної установи П`ятихатської районної ради Дніпропетровської області.
Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 ОСОБА_4 змінила дошлюбне прізвище ОСОБА_5 на ОСОБА_6 .
Відтак, за спірний період у відомостях архівних довідок від 06.01.2017 № 8, № 9 та № 10 позивача внесена інформація про період роботи її у колгоспі “Победа”.
Листом Комунальної архівної установи “П`ятихатський трудовий архів” від 26.03.2025 №354 в доповнення до архівних довідок про стаж повідомлено, що в книгах обліку оплати праці фонду №142 (колгосп “Победа”, з 1993 року КСП “Победа”) за період 1982-2000роки значиться одна особа - ОСОБА_5 ім`я ОСОБА_7 , НАД., НАДИЯ, НАДІЯ, НАДЯ, НАДЕЖД. По батькові ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , … (так у документах мовою оригіналу). Інші особи з відповідним прізвищем, ім`ям та по батькові за вказаний період відсутні.
Суд першої інстанції вважав, що архівні довідки видавалися виходячи із даних про прізвище, ім`я та по батькові, які зазначалися роботодавцем позивача в книгах обліку оплати праці фонду. При цьому, позивач не може нести відповідальності за правильність оформлення робочої документації роботодавцем, а окремі недоліки заповнення робочої документації, за наслідком якої пізніше були видані архівні документи, не є підставою вважати відсутніми чи недоведеними відповідні періоди трудового стажу позивача. Трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами робочої документації.
Суд першої інстанції дійшов до висновку про протиправність рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії, а порушені права позивача підлягають захисту шляхом зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу позивача періоди трудової діяльності з 1993 року по 1999 рік на підставі архівних довідок від 06.01.2017 №8, №9 та №10, а також повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.04.2025.
Здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд визнає висновок суду першої інстанції обґрунтованим, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 .
ОСОБА_1 09 квітня 2025 року звернулась до територіального органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком.
Рішенням ГУ ПФУ у Волинській області, яким заява позивача розглянута за принципом екстериторіальності, №046550005598 від 17 квітня 2025 року відмовлено у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.
У рішенні вказано, що право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 63 років за наявності страхового стажу у період з 01.01.2025 до 31.12.2025 - не менше 22 років.
Страховий стаж позивача на дату звернення із заявою про призначення пенсії складає 13 років 00 місяців 27 днів.
До страхового стажу не зараховано періоди роботи з 1983 року по 1999 рік у колгоспі «Победа» та КПС «Победа» згідно з довідками від 06 січня 2017 року №№ 8, 9, 10, які видані комунальною архівною установою «Трудовий архів П`ятихатського району», оскільки прізвище, ім`я та по батькові заявниці вказано неповністю ( ОСОБА_2 , Над., ОСОБА_3 ).
Період догляду за дитиною ІНФОРМАЦІЯ_2 не зараховано до страхового стажу позивача, оскільки дата народження в паспорті не співпадає з даними свідоцтва про народження.
Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно зі статтею 12 Європейської соціальної хартії (переглянутої) 1996 року держава зобов`язана підтримувати функціонування системи соціального забезпечення, її задовільний рівень, докладати зусиль для її поступового посилення.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі – Закон № 1058-IV).
Частинами першою та другою статті 26 Закону №1058-ІV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років.
У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 22 до 32 років.
За визначенням, наведеним у статті 1 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
За змістом частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно з частиною другою статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (далі - Закон № 1788-ХІІ) встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі – Порядок № 637).
Пунктом 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Частинами першою та другою статті 56 Закону №1788-ХІІ передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.
За обставинами цієї справи позивачем втрачена трудова книжка, тому на підтвердження страхового стажу за період з 1993 року по 1999 рік у колгоспі «Победа» та КПС «Победа» позивачем органу Пенсійного фонду надано довідки комунальної архівної установи «Трудовий архів П`ятихатського району» від 06 січня 2017 року №№ 8, 9, 10.
Архівними довідками від 06 січня 2017 року №№ 8, 9, 10 підтверджено, що ОСОБА_4 працювала в колгоспі «Победа» у період з 1993 до 1999 року, відпрацьований встановлений мінімум трудової участі в громадському господарстві.
ОСОБА_4 змінила прізвище на « ОСОБА_6 », що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 . 
Відтак, спірний період роботи у колгоспі підтверджено архівними довідками.
Крім того, у листі комунальної архівної установи «П`ятихатський трудовий архів» від 26 березня 2025 року №354 міститься інформація, що в книгах обліку оплати праці фонду №142 (колгосп «Победа», з 1993 року - КСП «Победа») за період 1982-2000 роки значиться одна особа - ОСОБА_5 ім`я ОСОБА_7 , НАД., НАДИЯ, НАДІЯ, НАДЯ, НАДЕЖД. По батькові АДАМОВНА, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , … (так у документах мовою оригіналу). Інші особи з відповідним прізвищем, ім`ям та по батькові за вказаний період відсутні.
Суд визнає помилковою підставу, за якою відповідачем не зараховано до пільгового стажу спірні періоди, адже надані позивачем докази у своїй сукупності підтверджують факт роботи позивача у ці періоди в колгоспі «Победа» та КСП «Победа», відпрацювання встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, тому відсутні підстави для незарахування цього періоду роботи до страхового стажу позивача.
При цьому суд зауважує, що наявність певних зауважень до архівних довідок в частині написання ім`я та по батькові позивача не є підставою для неврахування таких періодів до пільгового стажу.
З цього питання суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що архівні довідки видавалися виходячи із даних про прізвище, ім`я та по батькові, які зазначалися роботодавцем позивача в книгах обліку оплати праці фонду, а позивач не може нести відповідальності за правильність оформлення робочої документації роботодавцем.
Суд зауважує, що архівні довідки містять всі необхідні відомості для зарахування періоду роботи, зазначеного в цих довідок, до страхового стажу.
За загальним правилом, формальні неточності у документах не можуть бути підставою для обмеження особи у реалізації її права на соціальний захист шляхом призначення пенсії, а органом Пенсійного фонду належним чином не реалізовано власну компетенцію щодо зобов`язання роботодавця дооформити документи.
Якщо й трудова книжка та довідки мають певні недоліки, то у будь-якому випадку право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки, або за оформлення уточнюючих довідок, а на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.
Неточність в записах в трудовій книжці та інших документах не може бути підставою для виключення певних періодів роботи з трудового стажу, що дає особі право на призначення пенсії, оскільки працівник не повинен відповідати за правильність та повноту оформлення та належний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства.
Відтак, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.
Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про протиправність рішення відповідача про відмову у призначенні позивачу пенсії, а також обраний судом першої інстанції спосіб захисту порушеного права позивача - зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу позивача періоди трудової діяльності з 1993 року по 1999 рік на підставі архівних довідок від 06 січня 2017 року №8, №9 та №10, а також повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09 квітня 2025 року.
Доводи апелянта спростовані наведеними висновками суду.
Судом не надається оцінка доводам апелянта стосовно підстав неврахування до страхового стажу періоду догляду за дитиною, адже ці питання не є спірним в межах цієї справи.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Оскільки предметом позову в цій справі є дії (рішення) суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, тобто ця справа є справою незначної складності у розумінні п. 1 ч. 6 ст. 12 КАС України, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених цим пунктом.
Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 березня 2026 року в справі № 160/30081/25 залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 березня 2026 року в справі № 160/30081/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати ухвалення 16 червня 2026 року та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.
Повне судове рішення складено 16 червня 2026 року.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва 

суддя В.Є. Чередниченко 

суддя С.М. Іванов