ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2026 року	м. Львів	Справа № 140/2017/26 пров. № А/857/13428/26	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :
головуючого судді: Гуляка В.В.
суддів: Кушнір В.О., Матковської З.М.
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , 
на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2026 року про повернення заяви без розгляду (суддя – Денисюк Р.С., час ухвалення – не зазначено, місце ухвалення – м. Луцьк, дата складання повної ухвали – не зазначено), 
в адміністративній справі №140/2017/26 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області,
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди,

встановив:

У лютому 2026 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача Головного управління Національної поліції у Волинській області, в якому просив: 1) визнати протиправними дії лейтенанта поліції Давидчука від 13.02.2026; 2) визнати протиправними дії старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 ; 3) встановити відсутність у працівників поліції законодавчо визначених повноважень на втручання у господарську діяльність позивача у формі рекомендацій та повчань; 4) надати правову оцінку таким діям як таким, що суперечать ст. 19 та 42 Конституції України; 5) стягнути з ГУНП у Волинській області моральну шкоду у розмірі 100 гривень; 6) стягнути судові витрати. 
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 23.02.2026 клопотання ОСОБА_1 про забезпечення доказів повернуто без розгляду. 
З цією ухвалою суду першої інстанції не погодився позивач та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржена ухвала суду є незаконною та підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі. 
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що суд повернув заяву про забезпечення доказів, посилаючись на відмову у відкритті провадження та застосував аналогію закону. Вважає скаржник, що суд першої інстанції неправильно застосував ст.116 КАС України, згідно з якою забезпечення доказів може бути здійснене як до подання позову, так і після. Відсутність відкритого провадження не є підставою для повернення заяви. КАС України прямо регулює процедуру забезпечення доказів. Підстав для застосування ст.7 КАС (аналогія) не існувало. Тому фактично суд протиправно не розглянув заяву по суті. 
За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржену ухвалу суду від 23.02.2026 про повернення заяви без розгляду у цій адміністративній справі, Передати питання про забезпечення доказів на новий розгляд до суду першої інстанції. Вирішити питання про забезпечення доказів по суті. 

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід задоволити частково, з врахуванням наступного. 
Так, відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. 
Статтею 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист. 
Право звернення до суду є невід`ємним особистим правом, яке реалізовується особою в порядку, встановленому КАС України. Способом реалізації цього права є звернення зацікавленої особи з позовом до суду. 
У розглядуваній справі судом встановлено, що 20.02.2026 позивач ОСОБА_1 подав клопотання про забезпечення доказів шляхом зобов`язання ГУНП у Волинській області забезпечити збереження безперервного відеозапису з боді-камер працівників поліції, які здійснювали реагування 13.02.2026 року за адресою: м. Луцьк, вул. Рівненська, 76, повного аудіозапису звернення на лінію «102» щодо зазначеної події; повного аудіозапису телефонної розмови інспектора Відділу моніторингу ГУНП у Волинській області з позивачем до набрання законної сили рішенням суду у справі; заборонити їх видалення, перезапис або зміну. 
Клопотання мотивоване тим, що зазначені докази є цифровими технічними записами, що зберігаються у службових інформаційних системах обмежений строк. Існує реальний ризик їх автоматичного видалення або перезапису відповідно до внутрішніх регламентів зберігання. Ці докази мають істотне значення для правильного вирішення справи, оскільки підтверджують: фактичний зміст висловлювань працівників поліції; характер їхніх дій; межі реалізації службових повноважень. Невжиття заходів щодо збереження доказів може унеможливити повний та об`єктивний розгляд справи. 
Статтею 114 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим (ч.1 ст.114 КАС України). 
Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви (ч.2 ст.114 КАС України). 
Забезпечення доказів до подання позовної заяви здійснюється судом першої інстанції за місцезнаходженням засобу доказування або за місцем, де повинна бути вчинена відповідна процесуальна дія. Забезпечення доказів після подання позовної заяви здійснюється судом, який розглядає справу (ч.3 ст.114 КАС України). 
У разі подання заяви про забезпечення доказів до подання позовної заяви заявник повинен подати позовну заяву протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення доказів. У разі неподання позовної заяви у зазначений строк, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження суд скасовує ухвалу про вжиття заходів забезпечення доказів не пізніше наступного дня після закінчення такого строку або постановлення судом ухвали про повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження (ч.4 ст.114 КАС України). 
Наведені правові норми дають підстави для висновку, що суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим. Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви. У разі подання заяви про забезпечення доказів до подання позовної заяви заявник повинен подати позовну заяву протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення доказів.
Згідно ст.115 КАС України, суд забезпечує докази допитом свідків, призначенням експертизи, витребуванням та оглядом доказів, у тому числі за місцем їх знаходження, забороною вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язанням вчинити певні дії щодо доказів.
У відповідності до вимог ст.116 КАС України, у заяві про забезпечення доказів зазначаються: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта (для фізичних осіб - громадян України), номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) іншої сторони (сторін), якщо вона відома заявнику, а також якщо відомо відомості, що її ідентифікують: її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта (для фізичних осіб - громадян України), відомі номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти; 4) докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; 5) обґрунтування необхідності забезпечення доказів; 6) спосіб, у який заявник просить суд забезпечити докази, у разі необхідності - особу, у якої знаходяться докази; 7) перелік документів, що додаються до заяви.. За подання до суду заяви про забезпечення доказів сплачується судовий збір у розмірі, встановленому законом. Документ, що підтверджує сплату судового збору, додається до заяви.
Згідно частини 3 статті 116 КАС України, до заяви про забезпечення доказів, яка не відповідає вимогам цієї статті, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 18 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються наслідки, встановлені статтею 169 цього Кодексу.
Положення статті 117 КАС України визначають, що заява про забезпечення доказів розглядається в судовому засіданні в загальному порядку, визначеному цим Кодексом, з особливостями, встановленими цією статтею. Заява розглядається не пізніше п`яти днів з дня її надходження до суду. Заявник та інші особи, які можуть отримати статус учасників справи, повідомляються про дату, час і місце судового засідання, проте їх неявка не перешкоджає розгляду поданої заяви.
Суд за клопотанням заявника може забезпечити докази без повідомлення інших осіб, які можуть отримати статус учасників справи: 1) у невідкладних випадках; 2) якщо неможливо встановити, хто є або стане такими особами; 3) якщо повідомлення іншої сторони може унеможливити або істотно ускладнити отримання відповідних доказів. За результатами розгляду заяви про забезпечення доказів суд постановляє ухвалу про задоволення чи відмову у задоволенні заяви. У разі задоволення заяви суд в ухвалі зазначає доказ, а також дії, що необхідно вчинити для його забезпечення.
Відповідно до частин першої, другої статті 167 КАС України будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити: 1) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає заяву чи клопотання або заперечення проти них, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 2) найменування суду, до якого вона подається; 3) номер справи, прізвище та ініціали судді (суддів), якщо заява (клопотання, заперечення) подається після постановлення ухвали про відкриття провадження у справі; 4) зміст питання, яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника; 5) підстави заяви (клопотання, заперечення); 6) перелік документів та інших доказів (за наявності), що додаються до заяви (клопотання, заперечення); 7) інші відомості, які вимагаються цим Кодексом.
Якщо заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої цієї статті і ці недоліки не дають можливості її розглянути, або якщо вона є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду.
Наведеними процесуальними нормами визначено порядок розгляду заяви про забезпечення доказів. 
Разом з тим, у розглядуваній справі суд першої інстанції без належних на те правових підстав застосовував аналогію закону, а саме, ч.2 ст.167 КА України, не вирішивши по суті заявлене клопотання позивача без відносно подання позову, а у випадку невідповідності цього клопотання вимогам статті 116 КАС України, не застосував наслідки, встановлені статтею 169 КАС України. 
У такій ситуації являються необґрунтованими висновки суду першої інстанції про наявність підстав для повернення без розгляду клопотання ОСОБА_1 про забезпечення доказів. 
Відповідно до вимог статті 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання. 
Враховуючи, що суд першої інстанції при поверненні клопотання ОСОБА_1 про забезпечення доказів без розгляду допустив суттєві порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, оскаржену ухвалу суду від 23.02.2026 слід скасувати і направити справу для продовження розгляду клопотання ОСОБА_1 про забезпечення доказів до суду першої інстанції. 
Керуючись ст.ст. 308, 311, 312, 315, 320, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд 

постановив: 

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задоволити частково. 
Ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2026 року про повернення заяви без розгляду в адміністративній справі №140/2017/26 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди – скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду клопотання ОСОБА_1 про забезпечення доказів. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення і в касаційному порядку не оскаржується. 

Головуючий суддя	 	В. В. Гуляк 	
судді	 	В. О. Кушнір 	
 	 	З. М. Матковська