Справа №351/72/26 
Номер провадження №2/351/530/26 

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2026 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі
головуючого судді   Мартинюка В.І.,
за участю секретаря судового засідання Григоращук В.І.,
представника позивача    Ямкової Т.І.,
відповідачки       ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
Стислий виклад позицій учасників справи.
До суду 27.01.2026 надійшла позовна заява від ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування поданого позову ТОВ  «ФК «Кредит-Капітал» зазначено про те, що 04.02.2016 між  АТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 укладено Договір № 93278837000 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № рах. НОМЕР_1 , відповідно до якого відповідачу надано кредит на суму 18 000,00 грн на придбання товару та відкрито кредитну картку.
Відповідач зобов`язалася повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов Договору та Правил.
Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі та надав відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк, визначених у Договорі.
15 грудня 2016 року відповідачем було активовано рахунок та здійснювалися операції з використанням кредитного ліміту.
22 липня 2021 року АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» уклали Договір факторингу № 218, відповідно до якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлися боржниками АТ «Укрсиббанк», включно і до ОСОБА_1 за кредитним Договором від 04.02.2016 № 9321887000 № рах. НОМЕР_1 . 
Отже, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» наділено правом вимоги до відповідача за Договором № 9321887000 № рах. 26204005360528 від 04.02.2016.
Відповідач тривалий час своєчасно не вносила платежів на повернення кредиту, чим порушила взяті на себе договірні зобов`язання.
Станом на дату подання позовної заяви, заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» складає 20 753,33 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту – 17 355,89 грн, заборгованості за відсотками – 3 260,94 грн, заборгованістю за комісією – 136,50 грн.
Позивач просить стягнути з відповідача на його користь 20 753,33 грн заборгованості, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000,00 грн та судовий збір у розмірі 2 662,40 грн.
Представник позивача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» у судовому засідання позов підтримав, просив вважати правильною дату укладення договору 04.02.2016. 
У поданому до суду 23 лютого 2026 року відзиві на позовну заяву відповідач ОСОБА_1 з позовними вимогами не погодилася, вважає їх необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідач зазначила, що позовну заяву та додані до неї документи вона не отримувала, отримала лише ухвалу про відкриття провадження. Тому була позбавлена можливості повноцінно ознайомитися із підставами позову, доказами, розрахунком заборгованості та документами, на які посилається позивач. Крім того, вказала, що не укладала кредитного Договору з ТОВ «ФК «Кредит-капітал», не отримувала від нього коштів та не визнавала перед ним жодної заборгованості. Позивач не довів факту укладання Договору, факту отримання відповідачем грошових коштів, факту права вимоги. Матеріали справи не містять Договору факторингу, реєстру боржників, документи, що підтверджують повідомлення про заміну кредитора. Останні оплати за кредитним зобов`язанням, які колись здійснювала відповідач, були у 2021 році, а отже сплив строк позовної давності. Просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі (а.с. 22-24).
Представник позивача ОСОБА_2 у поданій до суду 27 лютого 2026 року відповіді на відзив зазначив, що позивач надав суду кредитні документи, які є належними доказами на підтвердження заборгованості ОСОБА_1 , оскільки у них відображені усі умови кредитування, на які погодився відповідач та підтверджують виникнення боргу відповідача перед АТ «Укрсиббанк». Зокрема, надано кредитний Договір, підписаний ОСОБА_1 , заяву-анкету, виписку з банку по руху коштів по рахунку картки з лімітом за кредитним Договором № 93278837000 № рах. 26204005360528 від 04.02.2016. В свою чергу АТ «Укрсиббанк» відступив право вимоги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», що підтверджується договором факторингу, платіжкою, актом приймання-передачі та актом взаємозаліку. Тому висновки відповідача, викладені у відзиві на позовну заяві, щодо відсутності боргу перед позивачем є хибними. Щодо спливу строку позовної давності представник позивача зазначив, що згідно руху коштів по рахунку картки з лімітом за кредитним Договором № 93278837000 № рах. 26204005360528 від 04.02.2016 останній платіж здійснювався відповідачем у 2021 році, але строки давності не минули. 02 квітня 2020 року набув чинності Закон України від 30.03.2020 № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено п. 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) строки, визначені ст. 254, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Дію карантину неодноразово було продовжено на всій території України, востаннє постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2023 № 383 до 30.06.2023. Крім того, п. 19 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України у період дії воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559,681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Оскільки в Україні триває воєнний стан, строк позовної давності не сплинув. Тому вважає відзив, поданий відповідачем, необгрунтованим та підтримав позовні вимоги у повному обсязі. 

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 02.02.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Формування та зберігання судової справи вирішено проводити в змішаній (паперовій та електронній) формі.
23 лютого 2026 на адресу суду від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання з позовними вимогами не погодилася, вважає їх необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, просила відмовити у задоволенні позову. До відзиву додано клопотання про витребування доказів, а саме: завіреної копії кредитного договору, документів про факт передачі кредитних коштів (виписки, платіжні доручення, меморіальні ордери), детального розрахунку заборгованості (тіло кредиту, проценти, штрафи/пені, періоди нарахування), договору факторингу/відступлення права вимоги, реєстру боржників, де зазначені дані ОСОБА_1 та документи про повідомлення боржника про відступлення права вимоги (заміну кредитора). 
27 лютого 2026 року на адресу суду від представника позивача ОСОБА_2 надійшла відповідь на відзив, в яких останній вказав, що надали суду всі кредитні документи, які підтверджують наявність заборгованості відповідача перед позивачем, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. 
03 червня 2026 року на адресу суду від представника позивача ОСОБА_2 надійшла заява про уточнення вимоги за кредитним договором, а саме вважати 04.02.2016 правильною датою укладення кредитного договору № 93278837000. 
03 червня 2026 року на адресу суду від представника позивача ОСОБА_3 надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.
Ухвалою суду від 03.06.2026 клопотання представника позивача Ямкової Т.І. про проведення судового засідання в режимі відеоконференції задоволено.
У судовому засіданні, яке відбулося 08.06.2026, судом протокольною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про витребування доказів, з огляду на те, що докази, які просить витребувати відповідач, наявні у матеріалах справи. Водночас, 02 березня 2026 року відповідач ознайомилася з матеріалами справи, що підтверджується її підписом на заяві про ознайомлення із матеріалами справи.
Інші процесуальні дії по справі судом не здійснювалися.
Будь-яких інших заяв та клопотань від учасників справи не надходило.
У визначену дату та час судового засідання сторони у справі до суду не з`явилися, про дату та час судового засідання були належним чином повідомлені.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
Судом встановлено, що 04.02.2016 між АТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір № 93278837000 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку. 
Відповідно до п. п. 2.1 Договору Банк надає позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується провернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов цього Договору. 
Розділом 3 Договору визначено, що сума кредиту за Договором становить 2 527,90 грн. Кредит надається позичальнику для особистих потреб а саме: в сумі 2 527,90 на придбання товару, зазначеного в п .3.14 Договору, шляхом оплати банком з позичкового рахунку позичальника платіжних документів ТОВ «Алло» та на оплату разової комісії за надання кредиту в сумі 0,00 грн. Позичальник зобов`язується повернути кредит, інші платежі відповідно до Графіку платежів. Процентна ставка за кредитом встановлюється в розмірі 0,00001% річних.
Підписанням цього Договору позичальник засвідчує своє клопотання щодо надання йому додаткового кредиту (кредитної картки) шляхом встановлення ліміту овердрафту на таких умовах: сума ліміту кредитування – 8 000,00 грн, строк дії ліміту кредитування - 24 місяці з дати встановлення ліміту, дата нарахування процентів, комісій, тощо – 10 число кожного місяця, дата платежу, до якої позичальник зобов`язаний поповнити картковий рахунок – 5 число кожного місяця, процентна ставка на суму кредитної заборгованості за операціями отримання готівки – 39,00% річних, процентна ставка на суму кредитної заборгованості за безготівковими операціями – 35,00% річних, процентна ставка на суму кредитної заборгованості за операціями, за якими діє пільговий період – 0,0001% річних, комісія – до 500,00 грн. 
Із анкети-заявки на надання споживчого кредиту вбачається, що відповідач просила АТ «Укрсиббанк» надати їй споживчий кредит на таких умовах: строк користування кредитом 10 місяців, сума кредиту 2 527,90 грн. Також просила надати їй додатковий кредит- кредитну картку з такими умовами: максимальна сума кредиту – 50 000,00 грн, максимальна процента ставка за додатковим кредитом 60% річних від фактично використаної суми додаткового кредиту. Строк дії ліміту кредитування – 24 місяці (з можливістю продовження на новий строк за рішенням банку). Основний кредит: споживчий кредит «Promo 9-24», сума кредиту – 300,00 -30 000,00 грн, термін кредитування – від 10 – 24 місяців, відсоткова ставка – 0,00001% річних на суму заборгованості за кредитом, підвищена процентна ставка – 7% річних на суму простроченого основного боргу, комісія за надання кредиту – 0,00 грн, комісія за управлінням кредиту – 2,50% від суми наданого кредиту, комісія за надання послуг з управління кредитом при простроченій сплаті ануїтентного платежу. Додатковий кредит: кредитна картка «Шопінг карта», сума ліміту додаткового кредиту - 1 000,00- 50 000,00 грн, строк дії ліміту кредитування – 12-24 місяці, максимальна процентна ставка – 60% річних від фактично використаної суми додаткового кредиту (фіксована), комісія за зняття готівки – 2,5% але не менше 10 грн.
Відповідач підписала Договір шляхом накладення власноручного підпису.
Відтак, судом встановлено, що сторонами узгоджено розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору шляхом його підписання.
Із виписки про рух коштів по рахунку картки з лімітом, складеною АТ «Укрсиббанк», вбачається, що рух коштів по рахунку № НОМЕР_2 відображається з 15.12.2016 по 10.09.2021 та підтверджує користування відповідачем кредитними коштами. 
Із розрахунку заборгованості за кредитним Договором № 93278837000 № рах. 26204005360528, складеного ТОВ «Кредит-Капітал», вбачається, що заборгованість  ОСОБА_1 складає 20 753,33 грн, з яких: 17 355,89 грн –заборгованість по тілу кредиту, 3 260,94 грн –заборгованість по відсоткам, 136,50 – заборгованість по комісії.
22 липня 2021 року АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» уклали Договір факторингу № 218, на підставі якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до відповідача за кредитним № 93278837000 № рах. 26204005360528 від 04.02.2016.
На умовах встановлених цим Договором клієнт відступає фактору, а фактор зобов`язується передати прийняти право вимоги та за оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, передбачених Договором (п. 2.1 Договору). 
Права вимоги, які клієнт відступає фактору за цим Договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед клієнтом, що передбачені умовами первинних договорів, та визначених в реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді (п. 2.2 Договору).
Право власності на права вимоги вважається таким, що перейшло від клієнта до фактора, та право вимагати від боржників виконання всіх зобов`язань в межах відступлених прав вимоги у фактора виникає в день підписання Акту приймання-передачі права вимоги за умови сплати фактором суми фінансування у порядку, визначеному Договором (п.4.1 Договору).
Згідно з копією Акту приймання-передачі права вимоги від 22.07.2021 до Договору факторингу № 218, АТ «Укрсиббанк» передало, а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» прийняло права вимоги в обсязі та на умовах , визначених Договором, та Реєстр боржників від 22.07.2021 до Договору факторингу № 218.
Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 218 від 22.07.2021 заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 93278837000 від 15.12.2016 перед ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» складає 20 753,33 грн.

Отже, судом встановлено, що зміст спірних правовідносин, які виникли на даний час між позивачем ТОВ «ФК «Кредит Капітал» та відповідачем ОСОБА_1 є відносини, які пов`язані із укладанням кредитного договору, отриманням на його виконання грошових коштів (кредиту) у розмірі та на умовах встановлених договором, а також їх поверненням та сплатою процентів за користування ними (кредитні правовідносини).
Норми права, які застосовував суд, та мотиви їх застосування.
Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Із положень ч. 1 ст. 638 ЦК України слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Частиною першою ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання ч. 2 ст. 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За змістом п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
В силу ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Частиною першою ст. 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Як передбачено ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.
За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.
Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, в тому числі із застосуванням електронного підпису.
Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.
Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором.
Відступлення права вимоги означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором і новим кредитором. Одним із різновидів відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги).
Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства.
Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.
Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками справи щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.
Суд за результатами оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, із врахуванням того, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, перевіривши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності для вирішення справи, дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що позивачем доведено належними та допустимими доказами те, що 04.02.2016 між АТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 93278837000 № рах. НОМЕР_1 . 
З наведених матеріалів справи судом встановлено, що кожен аркуш договору № 93278837000 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку від 04.02.2016, укладеного між АТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 , а також анкета-заявка про надання споживчого кредиту внизу після тексту підписаний ОСОБА_1 . 
Відповідно до умов договору відповідачу було встановлено кредитний ліміт на платіжну картку. На підтвердження факту укладення кредитного договору позивачем надано копію кредитного договору, заяву-анкету позичальника, а також виписку по рахунку, з якої вбачається рух кредитних коштів та здійснення відповідачем операцій із використанням кредитного ліміту.
Пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, передбачено, що виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів за конкретним банківським рахунком, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.
Зазначений висновок, викладено у постановах Верховного Суду від 21 вересня 2022 року у справі №381/1647/21, від 07 грудня 2022 року у справі № 298/825/15-ц, від 25 січня 2023 року у справі № 209/3103/21, від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц.
Тобто, виписки за картковими рахунками є належними доказами виконання кредитором свого обов`язку щодо передачі грошових коштів позичальнику на виконання умов договору кредитування, а також, у подальшому, підтвердженням прострочення виконання обов`язків з боку позичальника щодо повернення грошових коштів та сплати процентів за користування ними.
На підставі Договору факторингу № 218, укладеного 22 липня 2021 року АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлися боржниками АТ «Укрсиббанк», включно і до ОСОБА_1 за кредитним Договором № 9321887000 № рах. 26204005360528 від 04.02.2016.
Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 218 від 22.07.2021 заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 93278837000 від 15.12.2016 перед ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» складає 20 753,33 грн.
Із розрахунку заборгованості за кредитним Договором № 93278837000 № рах. 26204005360528, складеного ТОВ «Кредит-Капітал», вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 складає 20 753,33 грн, з яких: 17 355,89 грн –заборгованість по тілу кредиту, 3 260,94 грн –заборгованість по відсоткам, 136,50 – заборгованість по комісії.
Відповідач користувалася кредитними коштами, однак належним чином взяті на себе зобов`язання не виконала, унаслідок чого утворилася заборгованість у заявленому позивачем розмірі.
Доводи відповідача про те, що вона не укладала кредитного договору та не отримувала кредитних коштів, суд оцінює критично, оскільки вони спростовуються наявними у справі письмовими доказами, зокрема кредитним договором та заявою-анкетою, підписаними власноручно відповідачем, та випискою по рахунку, яка підтверджує використання кредитних коштів і здійснення відповідачем платежів на погашення заборгованості.
При цьому суд враховує, що у відзиві відповідач одночасно зазначає про здійснення нею платежів за кредитним зобов`язанням у 2021 році, що свідчить про визнання існування кредитних правовідносин та суперечить її доводам про відсутність кредитного договору і заборгованості.
Також суд відхиляє доводи відповідача про сплив строку позовної давності.
Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням боржником дій, які свідчать про визнання ним свого боргу.
З матеріалів справи вбачається, що останній платіж на погашення кредитної заборгованості відповідач здійснила у 2021 році, що є дією, спрямованою на визнання боргу, та свідчить про переривання перебігу позовної давності.
Крім того, пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України на період дії карантину, пов`язаного з поширенням COVID-19, а пунктом 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України на період дії воєнного стану передбачено продовження строків позовної давності.
Отже, в умовах дії воєнного стану строк звернення до суду (позовна давність) було продовжено від початку воєнного стану до 29 січня 2024 року, а після 30 січня 2024 року перебіг такого строку зупинився і такий стан тривав до 03 вересня 2025 року. З 4 вересня 2025 року на підставі Закону № 4434-ІХ «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» почали діяти строки позовної давності. 
Дана позиція узгоджується із висновками, викладеними у постанові Великої палати Верховного суду України від 02 липня 2025 року у справі № 903/602/24, провадження № 12-19гс25.
Враховуючи, що перебіг позовної давності був перерваний у 2021 році, а також продовжений на період дії карантину та воєнного стану, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування наслідків спливу позовної давності.

Відтак, вирішуючи спір між сторонами щодо належного виконання умов кредитного договору № 93278837000 від 04.02.2016 та обґрунтованості позовних вимог про стягнення заборгованості за ним з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», суд надав об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу позивача на момент звернення до суду, а також визначив чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача, та дійшов висновку про доведеність позивачем належними та допустимими доказами неналежного виконання умов договору з боку відповідача, та, як наслідок, наявність порушеного права, що є підставою для прийняття судового рішення про задоволення позовних вимог.
Отже, суд, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази у справі, проаналізувавши норми матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позивачем належними та допустимими доказами доведено факт порушення його права у вказаних правовідносинах із ОСОБА_1 , а саме доведено факт надання позичальнику кредитних коштів за Договором № 93278837000 від 04.02.2016, утворення заборгованості у неї перед кредитором, а тому позов підлягає до задоволення.

Розподіл судових витрат у справі.
Разом із позовною заявою позивачем ТОВ «ФК «Кредит-Капітал»» заявлено вимогу про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, понесених у справі, що складаються із витрат на правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн та судового збору у розмірі 2 662,40 грн.
Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.
У п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що витрати на професійну правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи.
За нормами частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. 
Частинами 1, 2 статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Частинами 3-5 ст.137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат .
До схожого висновку Верховний Суд дійшов у своїй постанові від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) та постанові від 15 червня 2022 року у справі № 910/12876/19 (провадження № 12-94гс20).
Отже, витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною та доказами такої сплати.
На підтвердження понесених витрат представником позивача надано Договір № 0107 про надання правничої допомоги від 01.07.2025 між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та Адвокатським об`єднанням «Апологет»; акт № 924 від 12.01.2026 до Договору про надання правничої допомоги № 0107 від 01.07.2025; детальний опис наданих послуг до акту № 924 від 12.01.2026 до договору № 0107 від 01.07.2025.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N19336/04) зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п.268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
З урахуванням наведених норм права, конкретних обставин справи, обґрунтованості та реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, розміру наданої правової допомоги та виконаними адвокатом послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання робіт з надання правової допомоги, обсягом наданих адвокатом послуг, суд доходить висновку, що клопотання позивача про стягнення на його користь із відповідача понесених витрат на правову допомогу підлягає до часткового задоволення, та з відповідача на його користь слід стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 2 000,00 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При поданні позовної заяви до суду ТОВ «ФК «Кредит Капітал» сплачено судовий збір у розмірі 2 662,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 2745 від 13.01.2026.
Оскільки позов ТОВ «ФК «Кредит Капітал» до ОСОБА_1 задоволено повністю, з останньої на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір в розмірі 2 622,40 грн.
Керуючись ст. 2, 12, 13, 76, 81, 141, 247, 258, 259, 263-265, 280-289 ЦПК України, ст. 207, 526, 546, 626, 628, 634, 638, 1048, 1050, 1054, 1055 ЦК України, суд,
УХВАЛИВ: 
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», код ЄДРПОУ 35234236, заборгованість у сумі 20 753,33 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», код ЄДРПОУ 35234236, судовий збір у сумі 2 662,40 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», код ЄДРПОУ 35234236, витрати на правничу допомогу у сумі 2 000,00 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції з дня його проголошення. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит- Капітал», місцезнаходження: м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корпус 28, код ЄДРПОУ 35234236.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 10.06.2026.

Суддя           Василь МАРТИНЮК