ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2026 м. Дніпро
Справа № 904/1884/26

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Кошлі А.О. (доповідач) суддів: Кучеренко О.І., Стефанів Т.В.,
за участі:
секретаря судового засідання: Кахикало А.С.
представника позивача – Олійник Ю.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто Стайл» на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 21.04.2026 (суддя Манько Г.В.) про забезпечення позову у справі № 904/1884/26
за позовом: Дніпровської міської ради 
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто Стайл» 
третя особа-1 без самостійних позовних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фонд підтримки малих підприємств «НТФ» 
третя особа-2 без самостійних позовних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 
третя особа-3 без самостійних позовних вимог на предмет спору на стороні позивача: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради 
про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та припинення права володіння

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції:
Дніпровська міська рада звернулася до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто Стайл», у якому просить суд: за рахунок ТОВ «Місто Стайл» усунути перешкоди у користуванні Дніпровській міській раді земельною ділянкою, що розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Пастера 3 Ж (кадастровий номер земельної ділянки: 1210100000:06:091:0107) шляхом знесення самочинно побудованих об`єктів нерухомого майна, а саме: нежитлових приміщень літ. А-1, літ. Б-1, літ. В-1, літ. Г-1, Д-1, літ. Е-1 загальною площею 78,2 кв.м. (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 1353745912101); припинити право володіння ТОВ «Місто Стайл» відповідним правом на зазначені об`єкти нерухомого майна із закриттям розділу.
Одночасно з позовом Дніпровська міська рада звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просила заборонити ТОВ «Місто Стайл», а також будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії по відчуженню, реалізації, передачі іншим особам та переоформленню документів на об`єкт нерухомого майна, що розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Пастера, 3ж (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 1353745912101), а також заборонити державному реєстратору вчиняти будь-які дії, окрім дій по виконанню ухвали суду про забезпечення позову, щодо зазначеного об`єкта нерухомого майна.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 21.04.2026 заяву Дніпровської міської ради про забезпечення позову задоволено. Заборонено Товариству з обмеженою відповідальністю «Місто Стайл» (вул. Героїв Крут, буд. 15, м. Дніпро, 49005, код ЄДРПОУ 41675217), а також будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії по відчуженню, реалізації, передачі іншим особам та переоформленню документів на об`єкт нерухомого майна, що розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Пастера, 3ж (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 1353745912101). Заборонено державному реєстратору вчиняти будь-які дії, окрім дій по виконанню ухвали суду про забезпечення даного позову по цій справі на об`єкт нерухомого майна, що розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Пастера, 3ж (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 1353745912101).
Приймаючи оскаржувану ухвалу, місцевий господарський суд виходив з того, що метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд першої інстанції зазначив, що земельна ділянка за адресою: м. Дніпро, вул. Пастера, 3ж належить територіальній громаді міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради та віднесена до земель комунальної власності. Земельна ділянка у приватну власність чи у користування ні ОСОБА_1 , ні ТОВ «Місто Стайл» не передавалась, оскільки Дніпровською міською радою рішення про відведення цієї земельної ділянки зазначеним особам не приймалось. Суд дійшов висновку, що спірне нерухоме майно було побудоване на земельній ділянці, не відведеній для вказаної мети, за відсутності декларації про початок будівельних робіт та декларації про готовність об`єкту до експлуатації, а також доказів введення в експлуатацію в установленому законом порядку, а тому є об`єктом самочинного будівництва. Суд зазначив, що існує велика ймовірність вчинення в подальшому відповідачем як юридичних, так і фактичних дій, спрямованих на порушення права власності позивача на земельну ділянку, які можуть призвести до виникнення нових судових спорів. Суд визнав заявлені позивачем заходи забезпечення позову обґрунтованими, адекватними та співмірними заявленим позовним вимогам.
Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи апеляційної скарги:
Не погодившись з ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 21.04.2026, Товариство з обмеженою відповідальністю «Місто Стайл» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 21.04.2026 у справі № 904/1884/26 про задоволення заяви Дніпровської міської ради про забезпечення позову та постановити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви Дніпровської міської ради про забезпечення позову у справі № 904/1884/26 відмовити у повному обсязі.
Апеляційна скарга обґрунтована наступним:
В оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції повністю проігнорував заперечення на заяву про забезпечення позову, подані стороною відповідача, що є обмеженням доступу ТОВ «Місто Стайл» до правосуддя. Відповідно до ухвали про відкриття провадження у справі від 13.04.2026, підготовче судове засідання було призначено на 21.04.2026 о 15:30 год. Суд зобов`язав сторони у строк до 21.04.2026 надати усі наявні докази щодо власної правової позиції. Відповідачем через систему Електронного суду були подані заперечення на заяву про забезпечення позову, які були доставлені 21.04.2026 об 11:05 год., тобто до початку судового засідання. Проте ці заперечення не отримали належної оцінки зі сторони суду, в ухвалі взагалі не були висвітлені доводи відповідача. Апелянт вважає, що судом не було надано повної та неупередженої оцінки обставинам, які підлягають встановленню при вирішенні питання про необхідність застосування заходів забезпечення позову, що є порушенням вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст.ст. 73, 74, 80, 86 ГПК України.
Відповідач також надав до суду клопотання про відкладення судового засідання 21.04.2026 у зв`язку із неможливістю представника прибути у судове засідання через зайнятість у слідчих діях. Суд в оскаржуваній ухвалі не зазначив підстав для відхилення такого клопотання. За таких обставин відповідач був обмежений у можливості подання клопотання про застосування зустрічного забезпечення в порядку ст. 141 ГПК України. Зважаючи на те, що ухвала суду про відкриття провадження була отримана 14.04.2026, а судове засідання призначено на 21.04.2026, відповідач не мав технічної можливості підготувати відзив на позов та заперечення на заяву про забезпечення позову. При цьому суд в ухвалі від 13.04.2026 не розподілив окремо розгляд справи по суті та заяви про забезпечення позову, призначивши на 21.04.2026 підготовче засідання у справі по суті. Такі дії суду є порушенням положень ч. 8 ст. 165 ГПК України, якою визначено, що відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Апелянт зазначає, що позиція Дніпровської міської ради, викладена у позовній заяві, та позиція, вказана у заяві про забезпечення позову, суперечать одна одній. Відповідно до змісту позовної заяви, позиція позивача ґрунтується на тому, що ТОВ «Місто Стайл» не має права власності на нежитлові приміщення, які є самочинно побудованим майном, а тому позивач просить припинити право володіння відповідача. Одночасно у заяві про забезпечення позову Дніпровська міська рада просить заборонити ТОВ «Місто Стайл» вчиняти дії по відчуженню, реалізації та передачі майна іншим особам, оскільки, будучи власником вказаного майна, відповідач має право на володіння, користування та розпорядження ним, що може унеможливити або ускладнити виконання рішення. Таким чином, позиція про наявність у відповідача права власності на нежитлові приміщення та позиція про те, що нежитлові приміщення є самовільно збудованими і за ними у відповідача наявне лише право володіння, є взаємовиключними.
Апелянт звертає увагу, що у заяві про забезпечення позову позивач повідомляє суду відомості, які є критично важливими для вирішення позову по суті, але не зазначені в позові. Зокрема, 04.06.2019 Дніпровська міська рада зверталася до Центрального районного суду міста Дніпра із позовом у справі № 203/2020/19 про визнання недійсними договору купівлі-продажу, рішення загальних зборів, акту приймання-передачі, скасування записів про державну реєстрацію прав на нежитлові приміщення. Рішенням Центрального районного суду міста Дніпра від 07.08.2020 у задоволенні позовних вимог було відмовлено. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 03.02.2021 рішення суду першої інстанції скасовано, у задоволенні позовних вимог Дніпровській міській раді відмовлено. Постановою Верховного Суду від 28.06.2023 у справі № 203/2020/19 постанову апеляційного суду змінено лише в частині мотивувальної частини, в іншій частині залишено без змін. Після ухвалення остаточного рішення у справі № 203/2020/19 Дніпровська міська рада не зверталася до інших судів із позовом щодо скасування державної реєстрації нежитлових приміщень. Станом на дату подання позову у справі № 904/1884/26 державна реєстрація права власності ТОВ «Місто Стайл» на спірні нежитлові приміщення не скасована і є чинною. При розгляді справи № 203/2020/19 суди усіх інстанцій надали оцінку обставинам набуття ТОВ «Місто Стайл» права власності на нежитлові приміщення та не встановили будь-яких підстав, які б свідчили про незаконність або помилковість процедури реєстрації майнових прав відповідача.
Апелянт зазначає, що в порушення вимог ст. 139 ГПК України позивач не обґрунтував необхідність застосування заходів забезпечення позову взагалі і конкретно заборони відповідачу вчиняти певні дії щодо нежитлових приміщень. Суд першої інстанції не врахував сформованої практики Верховного Суду щодо необхідності з`ясування судами обґрунтованості, співмірності та потреби у застосуванні заходів забезпечення позову, зокрема правових позицій, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі № 753/22860/17, від 18.05.2021 у справі № 914/1570/20, від 24.04.2024 у справі № 754/5683/22, від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18, а також у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.03.2020 у справі № 910/7338/19, від 24.06.2020 у справі № 902/1051/19, від 11.08.2020 у справі № 911/3136/19, від 26.08.2020 у справі № 907/73/19, від 19.10.2020 у справі № 915/373/20.
Крім того, судом не досліджена можливість застосування зустрічного забезпечення відповідно до ст. 141 ГПК України, яке має на меті зберегти баланс сторін та мінімізувати можливі негативні наслідки від застосування забезпечувальних заходів і може застосовуватися судом з власної ініціативи. Апелянт посилається на правові позиції, викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.07.2023 у справі № 911/2797/22, від 11.12.2023 у справі № 904/1934/23, від 16.09.2024 у справі № 927/997/23.
Апелянт також зазначає, що при постановленні оскаржуваної ухвали не були враховані обставини, які позивач умисно не повідомив суду. 12.03.2026 ТОВ «Місто Стайл» звернулося до міського голови м. Дніпра із клопотанням про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки (кадастровий номер 1210100000:06:091:0107), площею 0,0884 га за адресою: вул. Пастера 3 Ж, м. Дніпро. Станом на дату подання позову клопотання не розглянуто. Таким чином, ТОВ «Місто Стайл» напряму зацікавлене у тому, щоб отримати належним чином оформлений дозвіл на користування земельною ділянкою, а тому відчуження майна не відповідає інтересам відповідача. Крім того, рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 08.07.2025 у справі № 904/1541/25 за позовом Дніпровської міської ради до ТОВ «Місто Стайл» про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою позовні вимоги задоволено в повному обсязі, рішення залишено без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 11.03.2026. В ході розгляду цієї справи встановлено, що ТОВ «Місто Стайл» сплачувало грошові кошти за користування земельною ділянкою, хоча і не в повному обсязі, що підтверджує відсутність у відповідача наміру відчужувати належне йому майно.
Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі:
Дніпровська міська рада подала відзив на апеляційну скаргу, згідно якого заперечує проти апеляційної скарги ТОВ «Місто Стайл» та вважає її такою, що не підлягає задоволенню, посилаючись на наступне:
Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Вжиття заходів до забезпечення позову є реальною гарантією виконання судового рішення, виходячи з розумності і обґрунтованості вимог заявника та забезпечення збалансованості інтересів сторін у справі.
Предметом розгляду даного позову є земельна ділянка за адресою: м. Дніпро, вул. Пастера, 3ж, яка належить територіальній громаді міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради та віднесена до земель комунальної власності. У ТОВ «Місто Стайл» відсутні жодні правові підстави щодо користування зазначеною земельною ділянкою. Оскільки спірне нерухоме майно було побудоване на земельній ділянці, не відведеній для вказаної мети, та за відсутності декларації про початок будівельних робіт та декларації про готовність об`єкту до експлуатації, а також доказів введення в експлуатацію в установленому законом порядку, спірний об`єкт нерухомого майна є об`єктом самочинного будівництва. Відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право забудови зазначеної земельної ділянки належить міській раді. Наявність самочинних споруд на земельній ділянці створює перешкоди Дніпровській міській раді у реалізації права користування та розпорядження нерухомим майном — земельною ділянкою. Відповідно до ст. 212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними.
Наразі існує велика ймовірність вчинення в подальшому відповідачем як юридичних, так і фактичних дій, спрямованих на порушення права власності позивача на земельну ділянку, які можуть призвести до виникнення нових судових спорів. Наступне відчуження самочинно побудованих об`єктів нерухомого майна може в подальшому покласти на позивача тягар повернення земельної ділянки від третіх осіб, що спричинить додаткові витрати для відновлення порушених прав. Заборона вчинення будь-яких реєстраційних дій відносно вказаного об`єкту на час вирішення справи забезпечить його гарантоване збереження у ТОВ «Місто Стайл» до набрання законної сили судовим рішенням. Спірні об`єкти нерухомого майна є об`єктами самочинного будівництва, будь-яких доказів на спростування зазначеного відповідачем до матеріалів справи не надано.
Щодо посилання у апеляційній скарзі на звернення до міської ради з клопотанням про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою, Дніпровська міська рада зазначає, що зазначений документ не спростовує викладеного у позовній заяві та заяві про забезпечення позову. Щодо справи № 904/1541/25 за позовом Дніпровської міської ради до ТОВ «Місто Стайл» про стягнення збитків, рішення у якій ухвалене на користь міської ради та набрало законної сили, позивач зазначає, що це є фактом підтвердження саме неналежного користування земельною ділянкою.
Дніпровська міська рада просить апеляційну скаргу ТОВ «Місто Стайл» залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 21.04.2026 — без змін.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фонд підтримки малих підприємств «НТФ» не скористалося правом подати відзив на апеляційну скаргу, що відповідно до частини 3 статті 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
ОСОБА_1 не скористався правом подати відзив на апеляційну скаргу, що відповідно до частини 3 статті 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради не скористався правом подати пояснення на апеляційну скаргу, що відповідно до частини 3 статті 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді:
Згідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.05.2026 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Кошля А.О., судді: Стефанів Т.В., Кучеренко О.І.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 06.05.2026 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто Стайл» на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 21.04.2026 по справі № 904/1884/26 було залишено без руху та надано апелянту строк для усунення зазначених у цій ухвалі недоліків, який становить 5 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, шляхом подання доказів доплати судового збору у розмірі 2 662,40 грн та доказів направлення копії апеляційної скарги з додатками Товариству з обмеженою відповідальністю «Фонд фінансової підтримки малих підприємців «НТФ» та Тарвердієву Ялчину Аббас Огли.
На виконання ухвали суду апелянтом подано заяву про усунення недоліків апеляційної скарги.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 15.05.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто Стайл» на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 21.04.2026 по справі № 904/1884/26. Витребувано з Господарського суду Дніпропетровської області справу № 904/1884/26. Розгляд справи призначено у судовому засіданні на 18.06.2026 об 11.00 годині. 
27.05.2026 матеріали справи № 904/1884/26 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.
18.06.2026 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови Центрального апеляційного господарського суду.
Заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту судового рішення, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного:
Предметом апеляційного оскарження є ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 21.04.2026, якою задоволено заяву Дніпровської міської ради про забезпечення позову у справі № 904/1884/26 шляхом заборони ТОВ «Місто Стайл», а також будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії по відчуженню, реалізації, передачі іншим особам та переоформленню документів на об`єкт нерухомого майна за адресою: м. Дніпро, вул. Пастера, 3ж (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 1353745912101), а також заборони державному реєстратору вчиняти будь-які дії, окрім дій по виконанню ухвали суду про забезпечення позову, щодо зазначеного об`єкта нерухомого майна.
Апелянт вважає оскаржувану ухвалу незаконною та необґрунтованою з огляду на: ігнорування судом заперечень відповідача на заяву про забезпечення позову, поданих до початку судового засідання; порушення строків подання відзиву, встановлених ч. 8 ст. 165 ГПК України; суперечливість позицій позивача у позовній заяві та заяві про забезпечення позову; необґрунтованість необхідності застосування заходів забезпечення позову в порушення вимог ст. 139 ГПК України; недослідження можливості застосування зустрічного забезпечення відповідно до ст. 141 ГПК України; неврахування обставин, що свідчать про відсутність у відповідача наміру відчужувати спірне майно.
З урахуванням доводів і вимог апеляційної скарги, в порядку частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегією суддів не перевіряється правильність висновків суду першої інстанції в частині неоспорюваних сторонами обставин справи відносно того, що:
— Дніпровська міська рада звернулася до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом до ТОВ «Місто Стайл» про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та припинення права володіння;
— земельна ділянка за адресою: м. Дніпро, вул. Пастера, 3ж (кадастровий номер 1210100000:06:091:0107) належить територіальній громаді міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради та віднесена до земель комунальної власності;
— за відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право приватної власності на нежитлове приміщення (літ. А-1, літ. Б-1, літ. В-1, літ. Г-1, Д-1, літ. Е-1, загальна площа 78,2 кв.м.) за адресою: м. Дніпро, вул. Пастера, 3ж (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 1353745912101) зареєстровано за ТОВ «Місто Стайл» на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна № 975 від 16.09.2017, протоколу загальних зборів учасників ТОВ «Місто Стайл» від 31.05.2018 та акту приймання-передачі майна від 02.06.2018;
— Дніпровською міською радою рішення про відведення зазначеної земельної ділянки ТОВ «Місто Стайл» або Тарвердієву Ялчину Аббасу Огли не приймалось;
— Дніпровська міська рада подала заяву про забезпечення позову одночасно з позовною заявою.
Реалізація права на судовий захист, гарантованого кожному статтями 55, 124 Конституції України, багато в чому залежить від належного правового механізму, складовою якого, зокрема, є інститут забезпечення позову в судовому процесі.
Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову унормовані у статті 136 Господарського процесуального кодексу України, згідно з положеннями частини 1 якої господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 137 цього Кодексу заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом (частина 2 статті 136 Господарського процесуального кодексу України).
Інститут забезпечення позову є одним із важливих механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту прав та інтересів учасників судового процесу. Забезпечення позову за своєю правовою природою виступає засобом запобігання можливому порушенню прав чи охоронюваних законом інтересів фізичних або юридичних осіб. Його основною метою є недопущення порушення в майбутньому прав та законних інтересів позивача, а також забезпечення реального виконання рішення суду та уникнення можливих труднощів під час його виконання у разі задоволення позову.
Близькі за змістом висновки щодо застосування статей 136, 137 ГПК України викладені у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/19256/16, від 14.05.2018 у справі № 910/20479/17, від 14.06.2018 у справі № 916/10/18, від 23.06.2018 у справі № 916/2026/17, від 16.08.2018 у справі № 910/5916/18, від 11.09.2018 у справі № 922/1605/18, від 14.01.2019 у справі № 909/526/18, від 21.01.2019 у справі № 916/1278/18, від 25.01.2019 у справі № 925/288/17, від 26.09.2019 у справі № 904/1417/19.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання (аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі № 753/22860/17).
У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахування: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.
Відповідні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18, у постанові Верховного Суду від 10.11.2020 у справі № 910/1200/20.
Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.
Адекватність заходу до забезпечення позову визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.
Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.
При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника. Близькі за змістом висновки викладені Верховним Судом, зокрема, у постановах від 21.01.2019 у справі № 902/483/18, від 28.08.2019 у справі № 910/4491/19, від 12.05.2020 у справі № 910/14149/19, від 13.01.2020 у справі № 922/2163/17.
Для забезпечення позову достатньо обґрунтованим є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.
Колегія суддів звертає увагу, що відповідний захід забезпечення повинен бути пов`язаний з предметом спору, щоб збалансувати інтереси всіх учасників процесу та запобігти ситуаціям, коли рішення не буде виконане або призведе до додаткових спорів.
Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору у даній справі є земельна ділянка, що розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Пастера, 3ж, яка належить територіальній громаді міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради та віднесена до земель комунальної власності.
Вирішуючи питання про необхідність вжиття заходів забезпечення позову, колегія суддів зауважує, що суд повинен врахувати потенційні ризики можливості невиконання рішення суду та гарантувати відновлення порушених прав Позивача в разі задоволення позову та виконання ухваленого рішення (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 17.06.2022 у справі № 908/2382/21).
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (частини третя статті 13 ГПК України).
Відповідно до правових висновків, викладених в постанові Верховного Суду від 18.02.2022 у справі № 910/12404/21, заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову.
Посилання апелянта на те, що відсутні будь-які докази та факти, які свідчать, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та що скаржником вчиняються дії, спрямовані на ухилення від виконання зобов`язання після подання позову до суду, є безпідставним, адже не підлягає доведенню нічим не обмежене право відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном.
Частиною 4 ст. 137 ГПК України визначено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна під реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 1353745912101 облікується нежитлове приміщення, об`єкт житлової нерухомості: Ні. Опис об`єкта: Загальна площа (кв.м): 78.2, Опис: А-1, Б-l, В-1, Г-1, Д-1, Е-1. Адреса: Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вулиця Пастера, будинок 3ж. Номер відомостей про речове право: 26511730. Тип речового права: право власності. Дата, час державної реєстрації: 02.06.2018 11:08:26. Документи, подані для державної реєстрації: договір купівлі-продажу нерухомого майна, серія та номер: 975, виданий 16.09.2017, видавник: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер Олександра Михайлівна; протокол загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «МІСТО СТАЙЛ», серія та номер: б/н, виданий 31.05.2018, видавник: Товариство з обмеженою відповідальністю «МІСТО СТАЙЛ»; акт приймання-передачі майна до статутного капіталу Товариство з обмеженою відповідальністю «МІСТО СТАЙЛ» (код ЄДРПОУ 41675217), серія та номер: б/н, виданий 02.06.2018, видавник: Товариство з обмеженою відповідальністю «МІСТО СТАЙЛ». Розмір частки: 1. Власники: Товариство з обмеженою відповідальністю «МІСТО СТАЙЛ», код ЄДРПОУ: 41675217, країна реєстрації: Україна.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів доходить висновку, що застосування обраних позивачем заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, що розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Пастера, 3ж (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 1353745912101), безпосередньо пов`язані із предметом позову та є адекватними заходами забезпечення позову, оскільки такі дії забезпечать реальне виконання судового рішення в майбутньому, у разі задоволення або часткового задоволення позову.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача чи інших учасників справи для того, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь особи, яка звернулась з позовом, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що заявлені позивачем заходи забезпечення позову є обґрунтованими, адекватними, співмірними заявленим позовним вимогам, та вжиття заходів до забезпечення позову сприятиме запобіганню порушення прав учасників справи, що відповідає правовій природі забезпечення позову.
Дослідивши доводи скаржника ТОВ «МІСТО СТАЙЛ» щодо незастосування судом першої інстанції зустрічного забезпечення, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з частинами 1, 4 ст. 141 ГПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову. Якщо клопотання про зустрічне забезпечення подане після застосування судом заходів забезпечення позову, питання зустрічного забезпечення вирішується судом протягом десяти днів після подання такого клопотання.
Наведені положення передбачають право, а не обов`язок суду застосовувати зустрічне забезпечення. Метою такого інституту є забезпечення балансу інтересів сторін шляхом створення гарантій відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть виникнути у зв`язку із вжиттям заходів забезпечення позову.
Отже, стаття 141 ГПК України надає суду дискреційні повноваження щодо вирішення питання про застосування зустрічного забезпечення, а не встановлює його обов`язковість.
Відтак, незастосування судом першої інстанції зустрічного забезпечення не свідчить про порушення судом норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування або зміни оскарженого рішення відповідно до норм статті 277 ГПК України.
Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
Згідно із частиною 1 статті 271 ГПК апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Відповідно до статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 21.04.2026 у справі № 904/1884/26 прийнята з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст.129, 269, 270, 275-284, Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто Стайл» на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 21.04.2026 про забезпечення позову у справі № 904/1884/26– залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 21.04.2026 про забезпечення позову у справі № 904/1884/26 – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст. ст. 287 - 289 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складений 29.06.2026.

Головуючий суддя А.О. Кошля

Суддя О.І. Кучеренко

Суддя Т.В. Стефанів