Справа №461/3042/26
Провадження №3/461/1272/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 травня 2026 року Галицький районний суд м. Львова у складі головуючої судді Павлюк О. В., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
за ст. 124  Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
В С Т А Н О В И В :
04.07.2024 о 20:18 год. у м. Львові, на перехресті вулиці М. Коперника – проспект Свободи – площа Міцкевича, водій ОСОБА_1 , керуючи електросамокатом марки Bolt, бортовий номер 035-400, відповідним чином не зреагував на зміну дорожньої обстановки, та здійснив проїзд регульованого перехрестя на червоний сигнал світлофора, внаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем марки Renault Zoe з д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 . При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п.8.7.3.е, п.1.5, п.2.3.б Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена ст. 124 КУпАП.
ОСОБА_1 у судовому засіданні вину в інкримінованому правопорушенні визнав та підтвердив обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення. 
Заслухавши доводи особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
У ч. 1 ст. 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
У ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
За положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Стаття 124 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
У п.п. 2.3.б Правил дорожнього руху України зазначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Відповідно до п.п.1.5 Правил дорожнього руху України, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.
Відповідно до п.п.8.7.3.е Правил дорожнього руху України, червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоні миготливі сигнали забороняють рух.
Суд дослідив докази, які містяться в матеріалах справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення від 20.04.2026 серії ЕПР1 № 645389, постанову про закриття кримінального провадження від 28.06.2025, витяг з ЄРДР, висновок експерта № СЕ-19/114-25/13406-ІТ від 27.06.2025, протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 04.07.2024 зі схемою до нього, висновок експерта № 5651-Е від 13.02.2026, відповідно до якого зіткнення автомобіля «RENAULT ZOE» р.н. НОМЕР_2 та електросамоката марки «BOLT» № 035-400 відбулось в межах пішохідного переходу, на зелений сигнал світлофора для автомобіля «RENAULT ZOE» р.н. НОМЕР_3 та на червоний сигнал світлофора для електросамоката марки «BOLT» N?035-400; висновок експерта № 5651-Е від 13.02.2026, у якому, з-поміж іншого, зазначено, що в даній дорожній ситуації, причиною ДТП є дії водія електросамоката марки «BOLT» № 035-400 ОСОБА_3 , які не відповідали вимогам п.8.1, п.8.7.3(е) ПДР; постанову про закриття кримінального провадження від 17.02.2026, а також інші матеріали справи, які взаємопов`язані та узгоджуються між собою.
Відповідно до ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України", ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
За положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У рішенні по справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 р., Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.98 р., п. 54 рішення у справі "Шабельника проти України" від 19.02.2009 р.), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.
Беручи до уваги наведене, суд, встановлюючи наявність адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_1 та даючи оцінку фактичним даним, наявним у матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи, дійшов до висновку, що у діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що ОСОБА_1 є винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.
Зі змісту наведених правових норм вбачається, що закриття провадження на підставі ст. 38, п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП можливе за одночасної наявності таких умов: вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення; сплив встановленого законом тримісячного строку, перебіг якого розпочинається з дня вчинення адміністративного правопорушення (при триваючому правопорушенні - з дня його виявлення).
При цьому, для обчислення встановленого законом строку для накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі у зв`язку з його спливом необхідним є встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення - протиправної, винної дії чи бездіяльності.
Тобто закриття провадження у справі за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП можливе лише за умови встановлення судом факту вчинення особою винної протиправної дії чи допущення винної протиправної бездіяльності, що підпадає під ознаки адміністративного правопорушення.
Наявність можливого адміністративного правопорушення, не доведеного та не підтвердженого належними та допустимими доказами, не може бути достатньою підставою для закриття провадження у справі відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Таким чином, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку зі закінченням на момент її розгляду строків накладення адміністративного стягнення не є реабілітуючою підставою, а відтак не звільняє суд обов`язку з`ясувати, передбачені ст. 280 КУпАП обставини про те, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, та навести виклад установлених під час розгляду справи обставин у постанові.
Як встановив суд, на момент розгляду справи з моменту вчинення правопорушення (04.07.2024) пройшло майже два роки, тобто закінчились строки накладення адміністративного стягнення.
Враховуючи вищевикладене та зважаючи на те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП доведена під час розгляду справи, однак на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строки притягнення до адміністративної відповідальності, передбачені статтею 38 КУпАП сплинули, суд вважає за необхідне закрити провадження по справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Керуючись ст. ст. 7, 9, 36, 38, 122-4, 124, 221, 245, 247, 251, 252, 276, 280, 283, 284 КУпАП, суд -
П О С Т А Н О В И В:
1. Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
2. Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, закрити у зв`язку зі закінченням на момент її розгляду строку накладення адміністративного стягнення.
Постанову може бути оскаржено протягом 10-ти днів до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова з дня винесення постанови.
Суддя Ольга ПАВЛЮК