П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2026 року 
м. Рівне

Справа № 572/6546/25
Провадження № 22-ц/4815/780/26

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 

судді-доповідача – Шимківа С.С.,
суддів: – Ковальчук Н.М., Хилевича С.В.,

учасники справи:  
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу  ОСОБА_2 , яка подана його представником – адвокатом Ошурком Йосипом Миколайовичем на рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 09 січня 2026 року (ухвалене у складі судді Слободянюка Б.К.) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, -

в с т а н о в и в :

У грудні 2025 року  ОСОБА_1 звернулася до Сарненського районного суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку.
Позов обґрунтовувала тим, що з 29.04.2022 року перебуває у зареєстрованому з відповідачем шлюбі. Під час подружнього життя ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка ОСОБА_3 . 
Вказувала, що на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку та отримує лише одноразову допомогу при народженні дитини. 
Відповідач кошти на її потреби надає не систематично та в розмірі не достатньому для задоволення її потреб.
Просила суд стягнути з  ОСОБА_2 аліменти на своє утримання в розмірі 4000 грн щомісячно починаючи з часу пред`явлення позову і до досягнення донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трирічного віку.
Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 09 січня 2026 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання як дружини, з якою проживає дитина до трьох років у розмірі 4000 грн щомісячно, починаючи 05.12.2025 і до досягнення дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трирічного віку, а саме: до ІНФОРМАЦІЯ_3 включно.
Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави (в особі Державної судової адміністрації України) судовий збір у розмірі 1211 (одна тисячі двісті одинадцять) гривень 20 копійок.
Рішення суду мотивовано тим, що зважаючи на встановлені обставини та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, який спроможний сплачувати аліменти, суд дійшов висновку про задоволення позову.
Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_2 , через свого представника – адвоката Ошурка Й.М. оскаржив його в апеляційному порядку.
У поданій апеляційній скарзі зазначає, що не погоджується з вимогами про стягнення аліментів на утримання дружини в стягненому судом розмірі. Суд не врахував його заперечення, оскільки з нього вже стягнуто аліменти на утримання дочки.
Суд першої інстанції, не з`ясував в повному обсязі фінансові можливості відповідача щодо надання такої допомоги і не врахував його прохання про стягнення аліментів у розмірі 2000 грн.
Просить суд скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове – про стягнення аліментів у розмірі 2000 грн.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що з 29.04.2025 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с. 12).
Сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (а.с. 13). 
Дитина зареєстрована та проживає з позивачкою за адресою АДРЕСА_1 що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади (а.с.7, 14).
Наказом Сарненського районного суду Рівненської області від 09 грудня 2025 року у справі № 572/6545/25 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 03 грудня 2025 року і до повноліття дитини.
ОСОБА_1 , на підставі ст. 84 СК України, звернулася з позовом до суду про стягнення з чоловіка аліментів на її утримання як матері з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трьох років.
Статтею 84 СК України встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.
Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.
Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.
Отже, за змістом вказаної норми права, можливість отримання аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитини до досягнення нею трьох років, виникає за умови, що чоловік має можливість надавати таку матеріальну допомогу.
Судом першої інстанцій встановлено, що малолітня дитина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає з матір`ю.
При цьому, відповідачем не надано суду жодних належних доказів неможливості сплати аліментів на утримання дружини у заявленому до стягнення позивачкою розмірі: не надано доказів його складного майнового стану, непрацездатності, наявності фінансових зобов`язань, тощо.
За таких обставинах суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років.
Визначений статтею 13 ЦПК України принцип диспозитивності цивільного судочинства полягає в тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.
Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.
Рішення суду першої інстанції містить висновки, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, та обґрунтування щодо доводів сторін по суті позову, що є складовою вимогою частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Доводи апеляційної скарги про не врахування судом факту стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини апеляційним судом відхиляються, оскільки виконання батьком дитини обов`язку утримання дитини не є обставиною, яка позбавляє дружину, з якою проживає дитина, права на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.
Європейський суд з прав людини вказував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.
Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 , яка подана його представником – адвокатом Ошурком Йосипом Миколайовичем залишити без задоволення, а рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 09 січня 2026 року – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач      Шимків С.С.

Судді:        Ковальчук Н.М.

Хилевич С.В.