К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2026 року місто Київ

справа № 369/6555/20 
апеляційне провадження № 22-ц/824/8230/2026

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Головачова Я.В.,

суддів: Нежури В.А., Невідомої Т.О.,

за участю секретаря судового засідання: Приходька Р.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_3, на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області у складі судді Фінагеєвої І.О. від 29 вересня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра"в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "НАДРА"Білої Ірини Володимирівни, товариство з обмеженою відповідальністю "Галичина-2014"про визнання недійсним договору відступлення права вимоги,  

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "НАДРА" Білої І.В., товариства з обмеженою відповідальністю "Галичина-2014" (далі - ТОВ "Галичина-2014") про визнання недійсним договору відступлення права вимоги.

Позов обґрунтовано тим, що 9 липня 2008 року між позивачем та ПАТ "КБ "Надра" укладено кредитний договір, за яким ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 87 890 доларів США зі сплатою 15,49% річних на строк до 8 липня 2028 року (далі - кредитний договір). Також 9 липня 2008 року в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, між позивачем та ПАТ "КБ "Надра" укладено договір іпотеки.

На підставі Постанови Національного банку України від 4 червня 2015 року № 356, виконавчою дирекцією фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - ФГВФО) прийнято рішення від 5 червня 2015 року № 113, згідно якого розпочато процедуру ліквідації ПАТ "КБ "Надра" та призначено уповноважену особу ФГВФО.

Внаслідок припинення платежів за кредитним договором, у позивача утворилася заборгованість у загальному розмірі 230 019 грн 91 коп.

Згідно рішення ФГВФО про затвердження умов продажу активів № 400 від 12 квітня 2019 року, права вимоги за кредитним договором виставлено на відкриті електронні торги з продажу активів. Торги проведено 7 червня 2019 року, переможцем яких стало ТОВ "Галичина-2014".

8 липня 2019 року між ПАТ "КБ "Надра" в особі уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ "КБ "Надра" та ТОВ "Галичина-2014" укладено договір № 68/П/63/2008-840 купівлі-продажу (відступлення) майнових прав за кредитним договором.

Листом від 9 липня 2019 року відповідачами повідомлено позивача про відступлення права вимоги за кредитним договором та за договором забезпечення.

Позивач вказує, що укладений між відповідачами договір відступлення права вимоги за своєю правовою природою є договором факторингу, оскільки за умовами цього договору фактично відбулося фінансування однієї особи (банку) іншою особою (ТОВ "Галичина-2014") за плату, а саме шляхом сплати банку коштів у розмірі меншому ніж розмір відступленого права грошової вимоги, а банк відступив грошову вимогу до боржника (позичальника), що і є основною ознакою договору факторингу. Проте, за своїм суб`єктним складом такий договір суперечить чинному законодавству, адже право вимоги передано особі, яка не є фінансовою установою.

Посилаючись на те, що відступлення права вимоги на користь юридичної особи, яка не має статусу фінансової установи, суперечить положенням частини 3 статті 512 та статті 1054 ЦК України, позивач просив суд визнати недійсними договір № 68/П/63/2008-840 купівлі-продажу (відступлення) майнових прав за кредитним договором від 8 липня 2019 та договір про відступлення прав вимоги за іпотечним договором, які укладені між ПАТ "КБ "Надра" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "НАДРА" Білої І.В. та ТОВ "Галичина-2014".

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 вересня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що оспорюваний правочин за своєю правовою природою є саме договором відступлення права вимоги, оскільки укладений на стадії ліквідації ПАТ "КБ "Надра", а тому відступлення прав вимоги за кредитним договором та договором забезпечення виконання зобов`язання можливе на користь будь-якого суб`єкта правовідносин, в тому числі юридичної особи, яка не є фінансовою установою. 

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та її узагальнені доводи

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Скаржник вказує, що суд першої інстанції неправильно визначив зміст позовних вимог та не навів підстав для визнання недійсним оспорюваного правочину, на які посилався позивач, а саме, що такий договір є насправді договором факторингу, який суперечить вимогам законодавства, оскільки кредитодавця замінено на особу, яка не є банком чи фінансовою установою.

Суд неправильно застосував положення статті 1077 ЦК України та дійшов помилкового висновку про відсутність факторингу, посилаючись на не надання фінансової послуги.

Також суд безпідставно заперечив статус ПАТ "КБ "Надра" як клієнта, всупереч цивільній правосуб`єктності банку, та при цьому зробив висновок, що перебування банку в процедурі ліквідації виключає можливість кваліфікації правочину, як факторингу. ЦК України не містить положень, які б позбавляли юридичну особу у процедурі ліквідації статусу клієнта за договором факторингу.

Крім того, як на підставу скасування рішення посилається на те, що судом не враховано важливих обставин справи, а саме: фактичні додаткові нарахування боргу, що здійснені ТОВ "Галичина-2014" у порівнянні із сумою боргу з протоколу та публічному паспорті активу; відсутність відповідних КВЕДів у ТОВ "Галичина-2014"; систематична діяльність ТОВ "Галичина-2014" у сфері факторингу (участь у низці аукціонів).

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Представник ПАТ "КБ "Надра" - Цуканова С.Г. та представник ТОВ "Галичина-2014" - Спяк П.С. у відзивах на апеляційну скаргу вказують на безпідставність її доводів, а тому просять залишити рішення суду першої інстанції без змін. 

Позиція учасників справи, які з`явилися в судове засідання 

Представник ОСОБА_1 - Чепусов Ю.А. в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу з наведених в ній підстав та просив її задовольнити. 

Представник ТОВ "Галичина-2014" - Стеців Р.І. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вважала, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Інші учасники справи в суд апеляційної інстанції не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином. З урахуванням положень частини 2 статті 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що 9 липня 2008 року між ОСОБА_1 та ПАТ "КБ "Надра" укладено кредитний договір № 68/П/63/2008-840, за умовами якого позивач отримав кредит у сумі 87 890 доларів США у порядку та на умовах, визначених цим договором за програмою "Нове житло", зі сплатою 15,49% річних.

В забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором між ОСОБА_1 та ПАТ "КБ "Надра" укладено договір іпотеки, за умовами якого в іпотеку передано об`єкт нерухомості - земельну ділянку, площею 0,0623 га, кадастровий номер 8000000000:91:467:0019, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

29 листопада 2012 року між ОСОБА_1 та ПАТ "КБ "Надра" укладено додатковий договір № 1, яким змінено валюту зобов`язання, встановлено фіксовану (16% річних) та стандартну проценту ставки (UIRD + фіксований процент 5%) та додано інші умови і положення.

30 листопада 2012 року між ОСОБА_1 та ПАТ "КБ "Надра" укладено додатковий договір № 1 до договору іпотеки.

На підставі Постанови Правління Національного банку України від 5 лютого 2015 року № 83, виконавчою дирекцію ФГВФО прийнято рішення від 5 лютого 2015 року № 26, згідно з яким 6 лютого 2015 року у ПАТ "КБ "Надра" запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу ФГВФО на здійснення тимчасової адміністрації.

Згідно Постанови Правління Національного банку України від 4 червня 2015 року № 356, виконавчою дирекцією ФГВФО від 5 червня 2015 року № 113, згідно з яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ "КБ "Надра" та призначено уповноважену особу ФГВФО на ліквідацію ПАТ "КБ "Надра".

Відповідно до рішення ФГВФО про затвердження умов продажу активів № 400 від 12 квітня 2019 року, права вимоги за кредитним договором було виставлено на відкриті електронні торги з продажу активів.

Згідно з протоколом електронного аукціону № UA-EA-2019-04-19-000109-b, який проведено 7 червня 2019 року, переможцем стало ТОВ "Галичина-2014".

8 липня 2019 року між ПАТ "КБ "Надра" в особі уповноваженої особи ФГВФО і ТОВ "Галичина-2014" укладено договір № 68/П/63/2008-840 купівлі-продажу (відступлення) майнових прав за кредитним договором (далі - договір купівлі-продажу майнових прав).

Пунктом 2.1. договору купівлі-продажу майнових прав визначено, що в порядку та на умовах, визначених цим договором, за результатами відкритих торгів (аукціону) з продажу майнових прав, оформлених протоколом № UA-EA-2019-04-19-000109-b від 7 червня 2019 року, складеного ТОВ "ЗАКУПКИ.ПРОМ.ЮА", первісний кредитор передає у власність новому кредитору, а новий кредитор приймає у власність права вимоги до позичальника за кредитним договором № 68/П/63/2008-840 від 9 липня 2008 року з додатковими угодами/договорами, зазначеними у Додатку № 1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників позичальника, спадкоємців позичальника, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки позичальника, або які зобов`язані виконати обов`язки позичальника, за кредитним договором.

Відповідно до пункту 4.1. Розділу 4 договору купівлі-продажу майнових прав, новий кредитор сплачує первісному кредитору ціну продажу, відповідно до протоколу, складеного за результатами відкритих торгів (аукціону), переможцем яких визнано нового кредитора, а саме 151 000 грн без ПДВ

Ціну договору купівлі-продажу майнових прав сплачено новим кредитором первісному кредитору у повному обсязі до моменту укладення цього договору.

Листом від 9 липня 2019 року вих. № 05-6233 відповідачами повідомлено позивача про відступлення права вимоги за кредитним договором та договором іпотеки.

Позиція суду апеляційної інстанції

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною 1 статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов'язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до частини 1 статті 510 ЦК України, сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За частиною 1 статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов'язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов'язання. 

Указані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов'язку у конкретному зобов'язанні; 2) зобов'язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов'язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов'язанні.

Відповідно до статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. Зобов'язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов'язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Згідно зі статтею 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Відповідно до статті 1079 ЦК України, сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб'єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Згідно зі статтею 1048 ЦК України, якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Якщо відступлення права грошової вимоги факторові здійснюється з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором, фактор зобов'язаний надати клієнтові звіт і передати суму, що перевищує суму боргу клієнта, який забезпечений відступленням права грошової вимоги, якщо інше не встановлено договором факторингу. Якщо сума, одержана фактором від боржника, виявилася меншою від суми боргу клієнта перед фактором, який забезпечений відступленням права вимоги, клієнт зобов'язаний сплатити факторові залишок боргу.

Відповідно до глави 73 ЦК України, правова природа факторингу полягає у наданні фактором (посередником) платної фінансової послуги клієнту. Зміст цієї послуги полягає у наданні (фінансуванні) фактором грошових коштів клієнту за плату. При цьому клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до боржника. Клієнт може зобов'язатись відступити факторові свою грошову вимогу до боржника в рахунок виконання свого зобов'язання з повернення отриманих коштів та здійснення оплати за надану фінансову послугу. Або клієнт може зобов'язатись відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання свого зобов'язання перед фактором, яке в майбутньому буде виконане клієнтом шляхом сплати факторові коштів, у тому числі за надану фінансову послугу.

Отже, договір факторингу має такі ознаки: 1) предметом договору є надання фінансової послуги за плату; 2) зобов'язання, в якому клієнтом відступається право вимоги, може бути тільки грошовим; 3) договір факторингу має передбачати не тільки повернення фінансування фактору, а й оплату клієнтом наданої фактором фінансової послуги; 4) договір факторингу укладається тільки в письмовій формі та має містити визначені Законом № 2664-ІІІ умови; 5) мета договору полягає у наданні фактором та отриманні клієнтом фінансової послуги.

З наведеного вбачається, що договір відступлення права вимоги та договір факторингу можуть мати схожі умови, проте їх правова природа, предмет та мета укладення суттєво відрізняються.

Відступлення права вимоги може відбуватись, зокрема, на підставі договору купівлі-продажу, дарування, міни. Якщо право вимоги відступається за плату (так званий продаж боргів), то сторони у відповідному договорі мають визначити ціну продажу цього майнового права. Можлива різниця між вартістю права вимоги та ціною його продажу може бути обумовлена ліквідністю цього майнового права та сама по собі (за відсутності інших ознак) не свідчить про наявність фінансової послуги, яка надається новим кредитором попередньому.

Зміст зобов'язання, у якому відступається право вимоги (оплата за поставлений товар, надану послугу, повернення наданих коштів тощо), не впливає на оборотоздатність цього майнового права, тому не має вирішального значення для відмежування договору відступлення права вимоги від договору факторингу.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року в справі № 906/1174/18, від 8 жовтня 2020 року в справі № 826/14383/17, від 8 червня 2021 року в справі № 346/1305/19 та від 11 вересня 2018 року в справі № 909/968/16, положення нормативно-правових актів, які врегулювали процедуру ліквідації банку, допускають продаж на конкурсних засадах майна банку, що перебуває у стадії виведення з ринку (ліквідації), шляхом відступлення прав вимоги за кредитними договорами та за договорами забезпечення виконання зобов'язання будь-яким суб'єктам правовідносин, зокрема і без статусу банку або іншої фінансової установи.

Як убачається з матеріалів справи, за результатами торгів між ПАТ "КБ "Надра" (первісний кредитор), який перебуває у процедурі ліквідації, та ТОВ "Галичина-2014" (новий кредитор) укладено договір купівлі-продажу майнових прав, за якими банк шляхом продажу відступив ТОВ "Галичина-2014" право вимоги за кредитним договором. 

Із наведеного вбачається, що за результатами торгів ПАТ "КБ "Надра" в особі ФГВФО визначив переможного покупця та продав йому майнове право вимоги виконання боржником зобов'язань за кредитним та забезпечувальними договорами. Предметом спірного договору є відступлення прав вимог за плату (купівля-продаж). Метою укладення цього договору є отримання банком коштів для розрахунку зі своїми кредиторами у процедурі ліквідації.

Отже, з урахуванням вище наведених положень закону, за своєю правовою природою спірний договір є договором купівлі-продажу майнових прав, укладеним банком під час розпродажу активів у процедурі ліквідації з метою розрахунку з кредиторами, тому не може бути віднесений до договорів факторингу. 

Встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що оспорюваний правочин не є договором факторингу, а тому відповідач ТОВ "Галичина-2014", хоча і не є фінансовою установою, мав право виступати стороною договору купівлі-продажу майнових прав.

Відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про те, що між ПАТ "КБ "Надра" та ТОВ "Галичина-2014" фактично було укладено договір факторингу не відповідають обставинам справи та є власним тлумаченням скаржником норм матеріального права, якими урегульовано спірні правовідносини, а тому відхиляються колегією суддів.

З цих же підстав не заслуговують на увагу колегії суддів і доводи скаржника про те, що суд неправильно визначив зміст позовних вимог та не навів підстав для визнання недійсним договору, на які посилався позивач, а саме, що оспорюваний договір за своєю правовою природою є договором факторингу; кредитодавця змінено на особу, яка не є банком чи фінансовою установою.

При цьому, суд апеляційної інстанції зауважує, що ані у позові, ані у апеляційній скарзі не наведено підстав для визнання оспорюваного правочину недійсним, крім помилкового тлумачення позивачем його правової природи.

Доводи скаржника про те, що ТОВ "Галичина-2014" здійснено додаткові нарахування боргу та систематична участь ТОВ "Галичина-2014" у низці аукціонів не спростовують висновку суду першої інстанції про відсутність правових підстав для відмови у задоволенні позову, оскільки сума боргу за кредитним договором та участь відповідача в інших аукціонах не є предметом спору уданій справі.

Таким чином, наведені у апеляційній скарзі доводи не дають підстав вважати, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Ураховуючи встановлені судом обставини, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_3 , залишити без задоволення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 вересня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий 

Судді: