Справа № 693/214/26 
Провадження № 2/693/412/26

Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України

24.03.2026р. м. Жашків

Жашківський районний суд Черкаської області в особі судді Коцюбинської Ю.Д., за участю секретаря судового засідання Олійник С.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та проведенням судового засідання цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,

У С Т А Н О В И В:

Представник позивачів, адвокат Марущак Я.В. звернувся до суду про стягнення боргу.
В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що 29 квітня 2025 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3 , укладено договір позики, відповідно до якого остання отримала від ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 2365 EUR (Євро), які зобов?язалася повернути в строк до 01 вересня 2025 року. 
Також, того ж дня, між іншим позивачем ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_3 , укладено договір позики, відповідно до якого остання отримала від ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 10000 гривень, які зобов?язалася повернути в строк до 01 вересня 2025 року. 
На підтвердження вказаних фактів відповідач власноручно написала позивачам розписку. 
Разом з тим, станом на сьогоднішній день відповідач грошові кошти не повернула, на неодноразові прохання позивачів повернути грошові кошти не реагує, у зв?язку з чим, позивачі вимушені звернутися до суду. 
З метою досудового врегулювання спору, представником позивачів на адресу позичальника скеровувався лист-претензія. 
Разом з тим, останній повернутий у зв?язку з закінченням строку зберігання.
Заходи забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви не здійснювались.
Враховуючи вищевикладене, представник позивачів просить стягнути з відповідача на користь: 
- ОСОБА_1 суму боргу в розмірі 2365 (EUR (Євро) та судові витрати, які складаються: із суми сплаченого судового збору у розмірі 1331 грн. 20 коп. та суми витрат за надання правничої допомоги в розмірі 10000 грн.;
- ОСОБА_2 суму боргу в розмірі 10000 грн. та судові витрати, які складаються: із суми сплаченого судового збору у розмірі 1331 грн. 20 коп. та суми витрат за надання правничої допомоги в розмірі 10000 грн.
17.03.2026р. ухвалою Жашківського районного суду Черкаської області відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін та з проведенням судового засідання, у якій роз`яснено вимоги ст.178 ЦПК України.
Відповідачу був встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали подати відзив на позовну заяву.
Відповідача неодноразово повідомлено про те, що у провадженні Жашківського районного суду Черкаської області перебуває дана цивільна справа шляхом надсилання через засоби поштового зв?язку ухвали про відкриття спрощеного провадження, що підтверджується поштовими повідомленнями, які повернулися до суду з відміткою «адресат відсутній», а також шляхом розміщення оголошення на сайті суду.
Заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили.
Відзив на позовну заяву відповідачем у визначений термін не подано.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що відповідач належним чином повідомлена про розгляд цивільної справи, судом надано можливості та достатньо часу ознайомитись з позовною заявою та надати свої заперечення, отже вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до ч. 2 ст. 279 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.
Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до положень ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Відповідно розписки від 29.04.2025р. «Я, ОСОБА_3 , НОМЕР_1 , виданий Жашківським РВ УМВС України в Черкаській області, отримала від ОСОБА_2 суму в розмірі 10000 грн., а також від ОСОБА_4 , в розмірі 2365 євро. Зобов?язуюся повернути суму до 01 вересня 2025 року. Дата 29.04.2025 Підпис». 
Розписка підписана відповідачем 29.04.2025 і містить всі істотні умови, укладеного сторонами договору позики: повні реквізити сторін, дату отримання позики, її сума, умови та строк її повернення.
Відповідно до частини першої і другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Частиною 1 ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.
Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Частиною 2 ст. 533 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
У ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
За змістом статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей, того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Згідно із ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 2 липня 2014 року у справі № 6-79цс14 за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року по справі № 373/2054/16-ц.
За таких обставин, досліджуючи договір позики та боргові розписки, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що дані документи є підтвердженням існування між сторонами договірних зобов`язань й відповідно свідчать про існування між сторонами укладеного договору позики та є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Крім цього, ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
За нормою ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки.
У відповідності до ч. ч. 1, 2 статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.
В порядку досудового врегулювання спір між сторонами не вирішений, оскільки на вимогу позивачів про сплату боргу, відповідачем заборгованість не погашена.
Згідно статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 
За приписами ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Статтею 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Нормою частини 1 статті 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. 
Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно ч. ч. 1,5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Таким чином, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні у матеріалах справи докази та надавши їм оцінку, та враховуючи те, що на день ухвалення судом рішення, доказів оплати відповідачем на рахунки позивачів заборгованості в повному обсязі чи її частини за вищевказаним договором позики суду не надано, а відповідач не скористалася своїм правом на надання суду у встановленому законом порядку відзиву на позовну заяву із викладом своїх заперечень щодо стягнення заборгованості, у зв?язку з чим несе ризик настання наслідків, пов`язаних із невчиненням даних процесуальних дій, в даному випадку - ухвалення рішення на підставі наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Згідно із ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. 
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частина 8 статті 141 ЦПК України).
28.08.2025р. між ОСОБА_1 та адвокатом Марущаком Я.В. укладено договір № 101 про надання правничої допомоги. Вартість зазначених послуг складає 10000,00 грн.
28.08.2025р. між ОСОБА_2 та адвокатом Марущаком Я.В. укладено договір № 102 про надання правничої допомоги. Вартість зазначених послуг складає 10000,00 грн.
Частиною четвертою, п`ятою статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
При зверненні до суду з позовною заявою кожним позивачем сплачено судовий збір в сумі 1331 грн. 20 коп., що підтверджується платіжними інструкціями № 1.526985961.1 від 11.02.2026р. та № 1.526998501.1 від 11.02.2026р.
На підставі викладеного та керуючись ст. 2, 12, 60, 76, 77, 80, 81, 89, 258, 259, 263, 265, 280 ЦПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу– задовольнити.
Стягнути із  ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 ) суму боргу в розмірі 2365 (дві тисячі триста шістдесят п`ять) Євро.
Стягнути із  ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь  ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 ) суму боргу в розмірі 10000 (десять тисяч) гривень.
Стягнути із  ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 ) суму сплаченого судового збору у розмірі 1331 (одна тисяча триста тридцять одна) гривня 20 копійок та суму витрат за надання правничої допомоги в розмірі 10000 (десять) тисяч гривень 00 коп.
Стягнути із  ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь на користь  ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 ) суму сплаченого судового збору у розмірі 1331 (одна тисяча триста тридцять одна) гривня 20 копійок та суму витрат за надання правничої допомоги в розмірі 10000 (десять) тисяч гривень 00 коп.
Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його складення та підписання до Черкаського апеляційного суду. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: Ю. Д. Коцюбинська