Справа № 610/161/26
провадження № 2/610/965/2026
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2026 Балаклійський районний суд Харківської області в складі:
головуючого – судді Тімонової В.М.,
за участю секретаря Черепахи А.А.,
представника позивача - адвоката Андрійчук Н.В.,
представника відповідача АТ «СК «Країна» - адвоката Усенка А.М. (в режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "КРАЇНА" про відшкодування майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням,-

ВСТАНОВИВ:

13.01.2026 до Балаклійського районного суду Харківської області надійшла позовна заява адвоката Андрійчук Наталії Володимирівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , у якій просила стягнути з ОСОБА_2 на користь позивачки майнову шкоду на загальну суму 38748,54 грн, моральну шкоду - 150000 грн.
В обґрунтування позову посилалась на те, що внаслідок ДТП, яка мала місце 03.12.2020 ОСОБА_1 , яка була пасажиркою автобусу під керуванням ОСОБА_2 , були спричинені тілесні ушкодження, які потягли за собою необхідність відновлення стану її здоров`я. Тому вимушена була звернутися до суду з вказаним позовом.
Ухвалою судді Балаклійського районного суду Харківської області від 21.01.2026 прийнято до розгляду вказану позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
04.03.2026 представником позивачки – адвокатом Андрійчук Н.В. подано клопотання про залучення до участі у даній справі в якості співвідповідача АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "КРАЇНА" та про уточнення позовних вимог, у якому просила: стягнути з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "КРАЇНА" на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, суму в розмірі 38 748,54 грн; стягнути ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду на загальну суму 150 000, 00 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 03 грудня 2020 року о 18 годині 08 хвилин за адресою: Харківська область, Чугуївський район на автодорозі “Київ-Харків-Довжанський” 547км +250, на перехресті автодороги “Київ-Харків-Довжанський” з перехрестям в напрямку с. Коробочкіне, Чугуївського району та смт. Малинівка, Чугуївського району сталося зіткнення автобусу марки –Neoplan, моделі - 316SHD, білого кольору, р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 (рейс Харків-Двурічна) з автомобілем марки – Fiat, моделі – Ducato, білого кольору, р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , в результаті не виконання останнім вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху.
Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 05.11.2025 року справі №636/8841/25 (провадження №1-636/1620/25) звільнено ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України - у зв`язку із закінченням строків давності. 
Позивачка ОСОБА_1 була пасажиркою автобусу марки –Neoplan, моделі - 316SHD, білого кольору, р.н. НОМЕР_1 та внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 03.12.2020 року, що сталася з вини ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження.
Згідно висновку судово медичного експерта №12-14/919-А/20 ОСОБА_1 отримала такі тілесні ушкодження:
середнього ступеня тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я, у вигляді закритого перелому хірургічної шийки лівої плечевої кістки, відкритого перелому правого надколінника з вивихом гомілки, часткове пошкодження зв`язочного апарату правого колінного суглоба, забита рана правої гомілки;
легкого ступеня тяжкості за критерієм короткочасного розладу здоров`я, у вигляді закритої черепно-мозкової травми в формі струсу головного мозку, садна та синці на голові.
03.12.2020 року цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 - винуватця ДТП була застрахована в АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "КРАЇНА" (ідентифікаційний код 20842474), страховий поліс  НОМЕР_3 , строк дії з 10.12.2019 року по 09.12.2020 року. 
Спричинені позивачці тілесні ушкодження потягли за собою необхідність лікування та відновлення стану здоров`я. Після ДТП 03.12.2020 року позивачку було доставлено КНП “Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної ім. проф. О.І. Мещанінова”, де в терміновому порядку виконано операцію. Згодом більше чотирьох місяців через суттєве пошкодження зв`язок та колінного суглоба ОСОБА_1 була змушена прожити лежачи для ефективного налагодження стану свого здоров`я, оскільки повноцінне відновлення неможливе. Ще протягом декількох років проходила реабілітаційні заходи, була піддана додатковим хірургічним втручанням в 2025 році.
Відповідачем ОСОБА_2 на користь позивачки добровільно було відшкодовано 20 000 (двадцять тисяч) грн 00 коп. Позивачкою зазначено, що загальна сума понесених матеріальних витрат складає 58 748,54 грн. З урахуванням відшкодування ОСОБА_2 20 000 грн, просить стягнути в якості відшкодування з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "КРАЇНА" суму в розмірі 38 748,54 грн.
Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 11.03.2026 залучено до участі у справі в якості співвідповідача АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "КРАЇНА".
21.04.2026 до суду надійшли спільні заяви представника позивача – адвоката Андрійчук Н.В. та відповідача – ОСОБА_2 про затвердження мирової угоди, укладеної між ними з метою врегулювання спору та закриття провадження у справі. До заяв додано мирову угоду від 21.04.2026, яка підписана сторонами у справі.
Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 21.04.2026 затверджено мирову угоду, укладену 21.04.2026 між ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Андрійчук Наталія Володимирівна, та ОСОБА_2 , у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "КРАЇНА" про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, на таких умовах: відповідач ОСОБА_2 зобов`язується протягом 3-х (трьох) календарних днів з моменту винесення Балаклійським районним судом Харківської області ухвали про затвердження даної мирової угоди, сплатити на користь ОСОБА_1 моральну шкоду на загальну суму 50000 (п`ятдесят тисяч) грн.
Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням закрито.

23.03.2026 до суду надано відзив на позовну заяву. Представник відповідача АТ “СК “КРАЇНА” просив суд застосувати позовну давність, яка є підставою для відмови у позові та відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог до АТ «СК «КРАЇНА» у повному обсязі. В обґрунтування свої правової позиції представником відповідача зазначено, що АТ «СК «КРАЇНА» за вхідним номером 6997 від 19.03.2021 отримало від позивачки - потерпілої особи повідомлення про дорожньо-транспортну щодо ушкодження здоров`я, з копіями медичної виписки та чеками на придбання лікарських засобів та препаратів. 20.12.2021 року АТ «СК «Країна» направило Позивачці листа за вих. №27560/21, за яким повідомило про необхідність надання заяви на виплату страхового відшкодування та у разі наявності копію Постанови/Вироку суду щодо винуватця ДТП або інформацію щодо суду, в якому розглядається справа відносно заявленої ДТП. АТ «СК «КРАЇНА» зазначає, що заяву на виплату страхового відшкодування від Позивача отримано не було, що є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування так само як і пропуск позивачкою позовної давності для звернення до суду. 
Представником відповідача АТ “СК “КРАЇНА” надано розрахунок витрат потерпілою ОСОБА_1 , позивачки у справі, з якими фактично погоджується відповідач. Згідно наданого розрахунку АТ “СК “КРАЇНА” визнано витрати позивачки на відновлення здоров`я після отриманих травм внаслідок дорожньо-транспортної пригоди на суму 19 594,08 грн, які підтверджено чеками.
26.03.2026 представником позивачки – адвокатом Андрійчук Н.В. до суду надано відповідь на відзив АТ “СК “КРАЇНА” у якій заначила, що сторонами не заперечується, що позивачка зверталась до страховика з повідомленням про ДТП, яка сталась 03.12.2020, в якому вказала обставини дорожньо-транспортної пригоди, а також зазначення, що підтвердження дорожньо-транспортної пригоди – є судове рішення. Кримінальне провадження щодо водія відповідача у справі ОСОБА_2 закрито 05.11.2025, лікування позивачка проходить до тепер, у відповідності до листа страховика – відповідача у справі АТ “СК “Країна” – позивачка мала подати заяву для відшкодування та рішення суду стосовно встановлення винної у ДТП особи. Тривалість часу між кримінальним правопорушенням (дорожньо-транспортною пригодою), що сталася 03.12.2020 та поданням даного позову обумовлено проведення досудового розслідування кримінального провадження №12020220440001275, під час проведення якого позивачкою було подано цивільний позов в кримінальній справі. Після звільнення ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 05.11.2025, а цивільний позов повернуто потерпілій без прийняття до розгляду, позивачка була змушена звернутись з даним позовом до Балаклійського районного суду Харківської області. Відповідно право на відшкодування було неможливо реалізувати позивачкою раніше через тривале кримінальне провадження. Отже, оскільки позивач звернулась до відповідача АТ “СК “Країна” із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, відсутні обставини, що вказують на неможливість страховика встановити факт ДТП, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди; позивач надала докази витрат на лікування та реабілітацію, тобто поведінка потерпілої особи, позивачки у справі, є добросовісною, у зв`язку з чим позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню, а трирічний строк позивачкою пропущено з поважних причин.
30.03.2026 представником відповідача АТ “СК “КРАЇНА” надано до суду заперечення на відповідь на відзив, у яких вказав, що позивачем не зазначено взагалі жодної належної обставини на підтвердження здійснення заходів щодо отримання у визначені Законом строки страхового відшкодування за рахунок Страховика, хоча Відповідачем 2 протягом всього часу вживалися необхідні заходи та виконувалися покладені обов`язки щодо розслідування події, яка містить ознаки страхового випадку (ст. 34 Закону), тобто, направлялися запити до компетентних органів та самій Позивачці також направлявся запит щодо надання заяви на виплату страхового відшкодування. На підставі вищевикладеного, можемо зробити висновок, що вчасне звернення до Відповідача 2 із заявою про страхове відшкодування, залежало виключно від власного бажання та волевиявлення Позивача, чого ним з невідомих причин зроблено не було, тому відсутні підстави для стягнення страхового відшкодування з АТ «СК «Крана» у судовому порядку. Щодо твердження представника Позивача, що причиною незвернення Позивачки із заявою про виплату страхового відшкодування до АТ «СК «Країна» слугувало триваюче кримінальне провадження у кримінальній справі №636/8841/25, зазначив що таке твердження є абсурдним, оскільки наявність вказаного (навіть будь-якого) кримінального провадження не створює перешкод для подання до Страховика відповідної заяви. Більше того Закон (ст. 35.2.) не вимагає обов`язкового надання від потерпілої особи рішення/вироку/постанови суду щодо встановлення вини завдавача шкоди. Вказав, що АТ «СК Країна» своїм листом за вих. №27560/21 від 20.12.2021 повідомляло про необхідність надання заяви на виплату страхового відшкодування та у разі наявності просило копію Постанови/Вироку суду щодо винуватця ДТП або інформацію щодо суду, в якому розглядається справа відносно заявленої ДТП. 
В судовому засіданні представник позивачки- адвокат Андрійчук Н.В. зазначила, що позивачкою пропущено строк позовної давності з поважних причин, якими назвала тривалість проведення досудового розслідування кримінального провадження, зупинення перебігу позовної давності в період карантину, спричиненого Covid-19, а саме: з 02.04.2020 року по 30.06.2023 року, та на час воєнного стану -з 24.02.2022 по 03.09.2025. Представник позивачки зазначила, що місцем постійного проживання позивачки є м. Балаклія, Ізюмського району, Харківської області, яке в період з 02.03.2022 по 08.09.2022 перебувало в російській окупації, що також унеможливлювало звернення до страхової компанії та до суду.
Представником відповідача АТ «СК «КРАЇНА» - адвокатом Усенко А.М., в судовому засіданні підтримано вимоги про застосування позовної давності та необхідності відмовити у задоволенні позовних вимог, поважність причин пропуску позовної давності позивачкою заперечено.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи та оцінивши їх у сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 03 грудня 2020 року о 18 годині 08 хвилин за адресою: Харківська область, Чугуївський район на автодорозі “Київ-Харків-Довжанський” 547км +250, на перехресті автодороги “Київ-Харків-Довжанський” з перехрестям в напрямку с. Коробочкіне, Чугуївського району та смт. Малинівка, Чугуївського району сталося зіткнення автобусу марки –Neoplan, моделі - 316SHD, білого кольору, р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 (рейс Харків-Двурічна) з автомобілем марки – Fiat, моделі – Ducato, білого кольору, р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , в результаті не виконання останнім вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху. 
Відносно ОСОБА_2 було відкрито кримінальне провадження №12020220440001275 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 Кримінального кодексу України, потерпілою особою є ОСОБА_1 .
Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 05.11.2025 року справі №636/8841/25 (провадження №1-636/1620/25) звільнено ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України - у зв`язку із закінченням строків давності. 
ОСОБА_1 була пасажиркою автобуса, марки –Neoplan, моделі - 316SHD, білого кольору, р.н. НОМЕР_1 , та внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 03.12.2020 року отримала тілесні ушкодження середнього та легкого ступеня тяжкості.
Зазначені обставини підтверджуються, в тому числі, ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 05.11.2025 року у справі №636/8841/25.
Цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП ОСОБА_2 на момент його вчинення була застрахована у встановленому законом порядку полісом № АО/2258388 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, виданим АТ “СК “КРАЇНА”, строком дії з 10.12.2019 року по 09.12.2020 року з встановленим лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю в розмірі 260 000,00 грн, франшиза 2600,00 грн.
19.03.2021 позивачка ОСОБА_1 звернулась до АТ “СК “КРАЇНА” з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду як потерпіла особа. 19.03.2026 року позивачкою ОСОБА_1 на ім`я голови Правління ПАТ СК “КРАЇНА” надано пояснення стосовно дорожньо-транспортної пригоди, отриманими ушкодженнями та зазначенням про продовження нею реабілітації після отриманих в результаті дорожньо – транспортної пригоди травм. Отримання відповідачем АТ “СК “КРАЇНА” вказаних документів сторонами не заперечується.
Листом за вих. №27560/21 від 20.12.2021 року АТ “СК “КРАЇНА” звернулось до потерпілої ОСОБА_1 , позивачки у справі, з повідомленням про необхідність надання останньою належним чином оформленої заяви на виплату страхового відшкодування. Підтвердження надсилання з боку АТ “СК “КРАЇНА” на ім`я позивачки та отримання нею даного листа матеріали справи не містять.
Матеріали справи містять медичні виписки щодо позивачки, квитанції на придбання лікарських та супутніх препаратів для відновлення здоров`я, внаслідок отриманих травм в результаті ДТП на загальну суму 21 436,54 грн (а.с. 25-35), чеки на а.с.28, 30, 33 частково є зіпсованими і такими, які неможливо прочитати.
Представником позивачки в судовому засіданні не підтверджено витрати, понесені ОСОБА_1 на отримання послуг масажу в розмірі 11 500 грн, послуги медсестри на суму 3 000 грн, транспортування позивачки з місця проживання (м. Балаклія Харківської області) до лікарської установи (м. Харків) в розмірі 3 800 грн, при цьому зазначила, що витрати саме у визначеному розмірі є такими, що відповідають реальним витратам позивачки.
В судовому засіданні представником АТ “СК “КРАЇНА” частково визнано витрати позивачки на відновлення здоров`я, внаслідок ушкодження в результаті ДТП, в розмірі 19 594,08 (а.с.123). При цьому не взято до увагу вартість пакетів, мінеральної води, рушників паперових, вологих серветок, крему , оплата медичних послуг за обстеження, газ скраплений, як такі, які не пов`язані із лікуванням. 
Відповідно до ч.1 ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів Страхова (регламентна) виплата у зв`язку з лікуванням потерпілої фізичної особи здійснюється страховиком, а у випадках, передбачених частиною першою і пунктом 3 частини другої статті 43 цього Закону, - МТСБУ, у розмірі витрат, пов`язаних з доправленням, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілої фізичної особи у відповідному закладі охорони здоров`я, включаючи витрати на спеціальний медичний, постійний сторонній догляд та придбання лікарських засобів (лікарських препаратів). Необхідність здійснення таких витрат документально підтверджується відповідним закладом охорони здоров`я, а розмір витрат - розрахунковим документом.
З огляду на наведене та наявні докази в матеріалах справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачки ОСОБА_1 стосовно відшкодування з АТ “СК “КРАЇНА” шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 21 436,54 грн, що не виходить за межі ліміту відповідальності за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, закладеним між страхувальником і страховиком полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/2258388, в зв`язку з чим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, у рамках деліктного зобов`язання, незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов`язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі статтею 599 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) виконанням, проведеним належним чином, що відповідає висновкам Верховного Суду України, висловленим у постановах від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15, від 14 вересня 2016 року у справі № 6-725цс16, від 26 жовтня 2016 року у справі № 6-954цс16.
Звернення потерпілого до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування є позасудовою процедурою здійснення такого страхового відшкодування, яка не виключає право особи безпосередньо звернутися до суду з позовом про стягнення відповідного відшкодування ( висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 19 червня 2019 року у справі № 465/4621/16-к).
Відповідно до положення підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону №1961-IV, що діяло на час скоєння ДТП, для вирішення питання, чи виник у страховика (страхової компанії) обов`язок зі сплати страхового відшкодування, правове значення має факт звернення потерпілої особи до страховика (страхової компанії). При цьому за наявними в матеріалах справи доказами потерпіла особа в межах строків, установлених підпунктом 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону №1961-IV до страховика зверталася й фактично набула права на відшкодування шкоди шляхом отримання страхової виплати.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі №465/4621/16-к (провадження № 13-24кс19) зазначено, що «у системному зв`язку зі статтею 36 положення підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 цього Закону щодо неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених цим пунктом строків як підстави для відмови у відшкодуванні стосуються випадків, коли впродовж цих строків потерпілий взагалі не здійснював волевиявлення, спрямованого на одержання компенсації - не звертався ані до страховика (або МТСБУ), ані до суду. Якщо ж особа впродовж цих строків подала позовну заяву до суду, вона здійснила відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд один з альтернативно можливих способів захисту свого порушеного права».
Згідно з пунктом 3 частини другої статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної шкоди) та моральної шкоди іншій особі.
За загальним принципом, відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Разом з тим, винна особа - володілець транспортного засобу має право застрахувати свою відповідальність, передавши обов`язок відшкодування шкоди, спричиненої за участю його транспортного засобу, страховій компанії (страховику).
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.
У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим замість завдавача шкоди в передбаченому Законом порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням.
У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону).
Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що як право потерпілого на відшкодування заподіяної шкоди так і кореспондуючий обов`язок страховика (страхової компанії) здійснити його відшкодування виникає на підставі настання страхового випадку - ДТП.
При цьому зазначений закон встановлює як підстави відшкодування шкоди і відмови страховика у такому відшкодуванні, так і процедури, за якими така шкода відшкодовується.
Слід також зазначити, що відповідно до статті 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. Відтак зазначена норма визначає, що саме законом встановлюється випадки, коли право особи припиняється внаслідок його нездійснення.
Відповідно до цього Закону та статті 13 ЦК України сторони повинні діяти добросовісно, не порушуючи права інших осіб - учасників цих правовідносин.
За змістом зазначених норм права встановлюється, як добросовісність поведінки особи, чиї права порушено, так і передбачається, що припинення права може бути лише у випадках, передбачених законом (вказаний висновок підтверджується постановою Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17, провадження № 14-95цс20).
Зміст суб`єктивного цивільного права становлять такі юридичні правомочності, як реалізація особою права на дії; можливість вимагати певної поведінки від інших; можливість захисту порушеного права в юрисдикційному порядку (зокрема, у досудовому та судовому порядку).
Під здійсненням цивільного права слід розуміти реалізацію тих можливостей, які становлять зміст суб`єктивного цивільного права. Здійснення цивільного права відбувається шляхом вчинення фактичних та юридичних дій, що свідчить по свободу поведінки учасників цивільних правовідносин при реалізації своїх прав та обов`язків на власний розсуд.
Цивільне законодавство встановлює правило, згідно з яким нездійснення особою своїх майнових прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом (частина друга статті 12 ЦК України). При цьому, ЦПК України містить норми, коли нездійснення цивільного права є підставою для припинення цивільного права, настання інших негативних правових наслідків для носія такого права.
Відповідно до підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV підставою для відмови страховиком (страховою компанією) у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є, зокрема, неподання потерпілою особою заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння ДТП.
Закон передбачає, що потерпілий, який володіє правом на майнове відшкодування заподіяної йому шкоди, повинен вчинити ряд активних дій, які б свідчили про його волевиявлення щодо здійснення цього права. Вказані активні дії потерпілого закон пов`язує, зокрема, із поданням заяви про страхове відшкодування впродовж визначеного законом строку (підпункт 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV), зі сприянням у визначенні характеру та розміру збитків (пункт 331.1статті 331 Закону № 1961-IV).
Відтак право потерпілого на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком узятих на себе зобов`язань не є безумовним, а пов`язується з поданням до такого страховика заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування), що у свою чергу законодавець обмежує річним строком з моменту скоєння відповідної ДТП (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 910/7449/17 (провадження № 12-104гс18)).
Поняття «преклюзивні строки» здійснення регулятивного суб`єктивного права (строк подання заяви про страхове відшкодування до страховика) не є тотожним поняттю «позовна давність» (строк захисту порушеного права особи).
Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до положень статей 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки.
Підпункт 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV визначає наслідком пропуску потерпілою особою строку подання заяви до страховика про страхове відшкодування, право страховика на відмову у виплаті регламентних виплат. Разом з тим, ані Закон №1961-IV, ані ЦК України, ані будь-який інший закон не передбачає в цьому випадку припинення взагалі права потерпілою особи на отримання відшкодування або на задоволення позову.
Водночас ЦК України передбачається також поновлення, зупинення, переривання позовної давності (статті 263-264, стаття 267 ЦК України). Сплив строку, протягом якого потерпіла особа може реалізувати своє регулятивне суб`єктивне право (у цьому випадку протягом трьох років) за рахунок страховика (страхової компанії), призводить до неможливості отримання страхового відшкодування від особи, що застрахувала відповідальність винної в ДТП особи в позасудовому порядку. Однак, законодавством не передбачено в цьому випадку припинення взагалі права на відшкодування шкоди, ані у повному обсязі, ані в обсязі страхового відшкодування. Крім того, немає підстав вважати, що строк звернення з заявою про виплату страхового відшкодування є спеціальним строком позовної давності, передбаченим статтею 258 ЦК України, оскільки це суперечить змісту зазначеної норми, яка не передбачає встановлення спеціальної позовної давності в інших випадках, ніж випадки, передбачені в цій норми.
З огляду на те, що пропуск строку звернення із заявою до страховика (страхової компанії) не зазначений у законодавстві (стаття 12 ЦК України) як підстава для припинення матеріального права, цей строк не може бути розцінений як преклюзивний і такий, що припиняє існуюче право на отримання відшкодування шкоди в розмірі регламентних виплат взагалі.
Аналізуючи норми законодавства стосовно добросовісної поведінки всіх учасників правовідносин (стаття 13 ЦПК України) та принципу повного відшкодування шкоди (стаття 1166 ЦК України), Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20)з огляду на відсутність норми закону, що передбачає припинення в цьому випадку цивільного права на відшкодування, та з урахуванням із загального права особи на захист права в суді (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) дійшла висновку, що при добросовісній поведінці потерпілої особи та доведеності, що строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, особа може отримати таке відшкодування, пред`явивши вимогу до страховика (страхової компанії) в судовому порядку протягом строку позовної давності.
Звертаючись до суду, позивач посилається на те, що не звернення до страховика (страхової компанії) було обумовлене обставинами, які не залежали від її дій, та нею було здійснено розумні, необхідні та достатні заходи щодо такого відшкодування, а тому з огляду на викладене наявні підстави для задоволення позову.
Дорожньо – транспортна пригода, внаслідок якої позивачка отримала шкоду, заподіяну здоров`ю сталась 03.12.2020 року. 19.03.2021 року позивачка звернулась до відповідача АТ “СК “КРАЇНА” з повідомленням про дорожньо - транспортну пригоду та надала пояснення стосовно триваючого реабілітаційного періоду, необхідного для відновлення стану здоров`я.
Строк загальної позовної давності для звернення до суду становить 3 роки (ст. 257 ЦК України), та мав сплинути 04.12.2023. З 2 квітня 2020 року до 30 червня 2023 року перебіг строку позовної давності (загальний і спеціальний) був зупинений через дію карантинних обмежень (п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК). Зупинка строків стосувалася відносин, визначених у ст.ст. 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України. 
З 17 березня 2022 року до 29 січня 2024 року у відповідності до п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, на підставі ЗУ від 15.03.2022 №2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», на період дії воєнного стану було зупинено перебіг строків позовної давності за ст.ст. 257 - 259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України. В період з 30 січня 2024 року до 3 вересня 2025 року, на підставі Закону України від 08.11.2023 № 3450-IX «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини»- діяла зупинка перебігу строків давності також із прив`язкою до воєнного стану. 
З 04.09.2025 відновлено строки позовної давності на підставі Закону України № 4434-ІХ «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності». 
Отже, на час скоєння ДТП, 03.12.2020, строк ще не починав обчислюватися і його початком слід вважати 04 вересня 2025 року. 04.03.2026 представником позивачки, адвокатом Андрійчук Н.В., подано клопотання про залучення до участі у даній справі в якості співвідповідача АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "КРАЇНА" та про уточнення позовних вимог, у якому просила: стягнути з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "КРАЇНА" на користь ОСОБА_1 відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 38 748,54 грн. 
Враховуючи викладене, суд відмовляє відповідачу, АТ “СК “КРАЇНА” у застосуванні наслідків позовної давності до вимог позивачки ОСОБА_1 , оскільки з урахуванням періодів карантину та воєнного стану строк позовної давності на час звернення позивачки до суду із вимогами до відповідача АТ “СК “КРАЇНА” фактично не сплив.
У відповідності до ч. 1 ст. 5 ЗУ “Про судовий збір”, ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору.
В силу ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено частково (55,32%), суд покладає на відповідача судовий збір у розмірі 736,45 грн .
Керуючись ст.ст. 10-13, 76-81, ст.ст.259, 263-265, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "КРАЇНА" задовольнити частково.
Стягнути з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "КРАЇНА" на користь ОСОБА_1 , відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 21 436 (двадцять одна тисяча чотириста тридцять шість) грн 60 коп. 
Стягнути з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "КРАЇНА» на користь держави судовий збір у розмірі 736 (сімсот тридцять шість) грн 45 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "КРАЇНА", ЄДРПОУ 20842474, місцезнаходження: 04176, м. Київ, вул. Електриків, буд. 29А.

Суддя