ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2026 року 
м.Черкаси 

Справа № 694/2605/25		
Провадження № 22-ц/821/1380/26		
Категорія 304090000 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої – Карпенко О.В.
суддів - Василенко Л.І., Сіренка Ю.В.
за участю секретаря – Руденко А.О. 

учасники справи:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс»,
відповідач - ОСОБА_1 , 

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» - адвоката Кеню Дениса Васильовича на заочне рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 01 квітня 2026 року (ухваленого під головуванням судді Смовж О.Ю. в приміщенні Звенигородського районного суду Черкаської області, повний текст рішення складено 01 квітня 2026 року) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2025 року ТОВ «Цикл Фінанс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором .
В обґрунтування позовних вимог зазначало, що 22 липня 2016 року між АТ «Банк кредит Дніпро» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №26259040325403.
28 березня 2024 року АТ «Банк кредит Дніпро» за договором факторингу № 28/03/24 відступило ТОВ «Цикл фінанс» право грошової вимоги за кредитним договором від 22 липня 2016 року, що укладений з ОСОБА_1 .
Внаслідок невиконання зобов`язань у відповідача утворилась заборгованість, яка становить 53 507,02 грн, з яких : 25 075,92 грн заборгованість по тілу кредиту, 21 689,18 грн заборгованість по відсотках та 6 741,92 грн заборгованість по комісії.
На підставі наведеного, позивач просив суд стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Цикл Фінанс» заборгованості за кредитним договором № 26259040325403 від 22 липня 2016 року у сумі 53 507,02 грн та судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 01 квітня 2026 року у задоволенні позовних вимог ТОВ «Цикл Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовлено.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, не підтверджують надання та перерахування кредитних коштів відповідачу.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 08 травня 2026 року через систему «Електронний суд», представник ТОВ «Цикл Фінанс»,- адвокат Кеню Д.В., вважаючи рішення суду незаконним, необгрунтованим, прийнятим з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просив скасувати заочне рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 01 квітня 2026 року та ухвалити нове рішення, яким позов ТОВ «Цикл Фінанс» задовольнити повністю.

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга, зокрема, мотивована тим, що відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не було надано належних доказів, які б підтверджували наявність заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Цикл Фінанс», проте такий висновок суду є помилковим.
Зазначає, що товариством було додано до позовної заяви копію кредитного договору № 26269040325403 від 09.06.2016, розрахунок заборгованості за кредитним договором №26259040325403 від 27.07.2016 та виписки по особовому рахунку за період з 27.07.2016 по 28.03.2024, які містять інформацію про використання кредитної лінії за кредитним договором № 26256040325403 від 27.07.2016.
Звертає увагу, що різниця в даті укладення договору зумовлена типом продукту за кредитним договором №26259040325403, тобто продуктом є кредитна лінія.
За умовами вказаного договору, де продуктом є готівка та кошти надходять у день укладення договору, фактичною датою укладення кредитного договору №26269040325103 є дата , коли клієнт отримав повідомлення банку про встановлення кредитного ліміту.
Звертає увагу, що АТ «Банк Кредит Дніпро» виконав свої зобов`язання за кредитним договором та надав відповідачу у користування кошти кредитної лінії.
Доказом надання кредитних коштів відповідачу за кредитним договором є виписка по особовому рахунку відповідача за період з 25.07.2016 по 28.03.2024.
Вказує, що виписки по особовому рахунку відповідача з 27.07.2016 по 28.03.2024, які являються первинними бухгалтерськими документами та підтверджують заборгованість за кредитним договором, були проігноровані судом першої інстанції та не досліджені у повній мірі.
Звертає увагу суду, що встановивши подання позовної заяви без додержання вимог, викладених у ст.ст. 175, 177 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Однак суд першої інстанції, встановивши розбіжності в даті кредитного договору, не здійснив всебічних дій для всебічного, повного та об`єктивного дослідження доказів, які були надані позивачем.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу Черкаського апеляційного суду не надходив

Мотивувальна частина
Позиція Апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.
Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі №668/13907/13-ц).
Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.
Згідно з ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За приписами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до пункту 1 частини другої ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.
За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст. 628, 629 ЦК України).
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до положень частини першої, третьої ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Згідно з ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Частиною першою ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, – незалежно від суми.
Відповідно до положень частини першої ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною першою ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
За правилом статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з пунктами 3 та 4 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків.
Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Як вбачається з матеріалів справи, 09 червня 2016 року між ПАТ «Банк кредит Дніпро» та ОСОБА_1 укладено Комплексний договір про надання банківських послуг (опитувальник) № 26259040325403-КР.
Комплексний Договір містить Розділ 9 «заява про надання кредиту», у якому ОСОБА_1 просила банк надати кредит на умовах: без пільгового періоду; строк кредиту -12 місяців з наступною пролонгацією на кожні 12 місяців, у випадку відсутності повідомлення від банку про закінчення строку кредиту; процентна ставка згідно з умовами, встановленими Тарифами Банку; Договір в частині надання кредиту є укладеним в дату отримання повідомлення від банку про встановлення ліміту кредиту, право на отримання кредиту з`являється після отримання відповідного повідомлення банку про встановлення ліміту кредиту.
Відповідно до Розділу 10 цього договору, назва продукту: кредитна лінія, процентна ставка – згідно з умовами Тарифів банку, строк кредиту - згідно з умовами УДБО та Тарифів Банку. Право на отримання кредиту з`являється після отримання відповідного повідомлення Банку про встановлення ліміту кредиту. Дата проставлення відмітки банку 09.06.2016.
Згідно п.4 Розділу 11 Договору сторони узгодили, що шляхом підписання ОСОБА_1 та уповноваженим представником банку заяви про надання кредиту та направлення банком повідомлення про встановлення ліміту кредиту між нею та банком укладається кредитний договір, невід`ємною частиною якого є заява про надання кредиту, УДБО, в тому числі Графік платежів, Розрахунок сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки, а також Тарифи. Вона підтвердила, що отримала примірник кредитного договору.
Відповідно п. 13 Розділу 11 вбачається, що ОСОБА_1 підтвердила отримання картки Mastercard Debit № НОМЕР_1 терміном дії до 30.06.2018.
Пунктом 14 Розділу 11 Договору узгоджено, що ОСОБА_1 підтверджує укладення комплексного договору про надання банківських послуг 26259040325403-КР від 09.06.2016 між нею та ПАТ «Банк кредит Дніпро» на зазначених в ньому умовах. Свій примірник комплексного договору про надання банківських послуг з відмітками банку отримала.
Крім того, договір містить дату відкриття рахунку : 09.06.2016, № балансового рахунку 2625, № особового рахунку НОМЕР_2 , № поточного рахунку НОМЕР_2 .
Із наведеного слідує, що між ПАТ «Банк кредит Дніпро» та ОСОБА_1 09.06.2016 було підписано Комплексний договір про надання банківських послуг (опитувальник) №26259040325403-КР та відкрито поточний рахунок та видано картку Mastercard Debit № НОМЕР_1 терміном дії до 30.06.2018, проте даний договір не є кредитним договором.
За умовами Комплексного Договору сторони узгодили, зокрема, що для укладення кредитного договору сторони мають підписати заяву про надання кредиту, УДБО, Графік платежів, Розрахунок сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки та Тарифи, після отримання повідомлення від банку про встановлення ліміту.
Отже, наданий позивачем Комплексний договір не є кредитним договором із умовами визначення ліміту кредиту, відсотків за користування та інших умов, що притаманні кредитному договору.
На підтвердження позовних вимог про стягнення заборгованості, товариство надало суду: розрахунок заборгованості за кредитним договором №26259040325403 від 22.07.2016 станом на 28.03.2024; розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором 26259040325403 від 22.07.2016 станом на 29.01.2018; електронні варіанти виписки по рахункам ОСОБА_1 : рахунок НОМЕР_3 розрахунковий період з 22.07.2018 по 29.01.2018, рахунок НОМЕР_4 розрахунковий період з 22.07.2016 по 29.01.2018, рахунок НОМЕР_5 розрахунковий період з 22.07.2016 по 16.12.2018 за двома картками : Debit MC з терміном дії 06/18 та Visa Classic Internatiоnal термін дії 06/23; виписки по особовому рахунку ОСОБА_1 за період з 22.07.2016 по 28.03.2024, копію вимоги, адресовану ОСОБА_1 про сплату заборгованості за кредитним договором №26259040325403 від 22.07.2016 у загальному розмірі 53 507,02 грн; копію листа від АТ «Банк кредит Дніпро», адресованого ТОВ «Цикл Фінанс»; копію довідки від 22.08.2025, згідно якої вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №26259040325403 від 22.07.2016 станом на 22.08.2025 становить 53 507,02 грн; копію договору факторингу № 28/03/24 від 28.03.2024; копію витягу з реєстру боржників до договору факторингу ; копію акту приймання-передачі реєстру боржників від 28.03.2024; копію акту приймання-передачі прав вимоги до договору факторингу від 28.03.2024; платіжну інструкцію №6041 від 28.03.2024 про здійснення перерахування коштів у розмірі 10 200 233,00 ТОВ «Цикл Фінанс» на рахунок АТ «Банк кредит Дніпро» за договором факторингу №28/03/24 від 28.03.2024; копію Комплексного договору про надання банківських послуг №26259040325403-КР (опитувальник) від 22.07.2016.
Разом з тим, вказані документи не підтверджують укладення між АТ «Банк кредит Дніпро» та ОСОБА_1 кредитного договору №26259040325403 від 22.07.2016 та погодження сторонами умов кредитування, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивачем не надано належних доказів , які б дали можливість обгрунтовано довести ті обставини, на які він посилається, як на підставу своїх вимог.
Наявні у матеріалах справи докази не підтверджують укладення між первісним кредитором та ОСОБА_1 кредитного договору № №26259040325403 від 22.07.2016, а підтверджують укладення договору про надання банківських послуг, відкриття рахунку, видачі карток.
Крім того, Комплексний договір про надання банківських послуг №26259040325403-КР (опитувальник) від 22.07.2016 містить лише загальну інформацію та анкетні дані ОСОБА_1 , проте не містить даних про умови кредитування.
Надані суду розрахунки заборгованості, виписки з рахунку не є документами, які посвідчують погодження сторонами умов щодо розміру кредиту та відсотків.
Статтею 13 ЦПК України закріплено принцип диспозитивності цивільного судочинства.
Частиною 1 вказаної статті визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
На переконання колегії суддів, товариством не було доведено обставин, на які воно посилалося при зверненні із даним позовом, у зв`язку із чим суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову.
Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу, а саме: первинних бухгалтерських документів на підтвердження видачі відповідачу первісним кредитором грошових коштів за кредитним договором №26259040325403 від 22.07.2016.
Доводи скаржника, що товариством було додано до позовної заяви копію кредитного договору № 26269040325403 від 09.06.2016, розрахунок заборгованості за кредитним договором №26259040325403 від 27.07.2016 та виписки по особовому рахунку за період з 27.07.2016 по 28.03.2024, які містять інформацію про використання кредитної лінії за кредитним договором № 26256040325403 від 27.07.2016, відхиляються колегією суддів, оскільки із виписок по рахунках відповідача неможливо встановити, який із рахунків було відкрито як кредитний, встановлений банком ліміт та відсотки, які підлягають до сплати.
Крім того, із наданих розрахунків та виписок вбачається, що в період з 22.07.2016 по 31.12.2018 у відповідача відсутня будь-яка заборгованість.
Посилання в апеляційній скарзі, що різниця в даті укладення договору зумовлена типом продукту за кредитним договором №26259040325403, яким є кредитна лінія, слід визнати неаргументованими.
Різниця в датах і посилання на «кредитну лінію» без надання підписаного основного кредитного договору (або окремого документа на видачу кредитної лінії), де були б зафіксовані розмір кредиту і графік, не спростовує факт відсутності укладеної кредитної угоди.
Згідно зі ст. 1054 Цивільного кодексу України, кредитний договір має чітко фіксувати суму кредиту, мету, порядок видачі та повернення, процентну ставку та відповідальність. Комплексний договір чи опитувальник містить лише загальні правила банківського обслуговування та відкриття рахунку, але не конкретні параметри кредитування.
Доводи скаржника, що за умовами вказаного договору, де продуктом є готівка та кошти надходять у день укладення договору, тому фактичною датою укладення кредитного договору №26269040325103 є дата, коли клієнт отримав повідомлення банку про встановлення кредитного ліміту, відхиляються колегією суддів, оскільки позивачем не надано належних доказів на підтвердження надіслання відповідачу повідомлення банку про встановлення кредитного ліміту та перерахування коштів на рахунок відповідача.
Посилання в апеляційній скарзі, що встановивши подання позовної заяви без додержання вимог, викладених у ст. ст. 175, 177 ЦПК України, суд повинен постановити ухвалу про залишення позовної заяви без руху, однак, виявивши розбіжності в даті кредитного договору, не здійснив всебічних дій для всебічного, повного та об`єктивного дослідження доказів, які були надані позивачем, є необґрунтованими, оскільки суд залишає позов без руху виключно через формальні недоліки на стадії відкриття провадження, тоді як оцінка доказів та розбіжностей у датах договорів здійснюється під час розгляду справи по суті.
Інші доводи, наведені представником ТОВ «Цикл Фінанс» - адвокатом Кеню Д.В. в апеляційній скарзі, були предметом апеляційного перегляду, проте суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер і правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
У відповідності до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами не вбачає, оскільки її доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер і правильності висновків суду не спростовують.
Враховуючи, що колегія суддів прийшла до висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги представника ТОВ «Цикл Фінанс» - адвоката Кеню Д.В. на заочне рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 01 квітня 2026 року, судові витрати слід залишити за позивачем.
Керуючись ст. ст. 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» - адвоката Кеню Дениса Васильовича - залишити без задоволення.
Заочне рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 01 квітня 2026 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором -залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча        О.В. Карпенко

Судді         Л.І. Василенко

Ю.В. Сіренко