П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/6421/24 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Чернова Ганна Валеріївна 
Суддя-доповідач - Ватаманюк Р.В. 
14 травня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Ватаманюка Р.В. 
суддів: Курка О. П.  Боровицького О. А. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова-Технологія 1» на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова-Технологія 1» до Житомирської митниці Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, 
В С Т А Н О В И В :
рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 14.02.2025 позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Житомирської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості № UA101020/2023/000125/2 від 12.10.2023.
Визнано протиправною та скасовано картку відмови Житомирської митниці Державної митної служби України в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA101020/2023/001488 від 12.10.2023.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Житомирської митниці Державної митної служби України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова-Технологія 1" понесені судові витрати: судовий збір у розмірі 4844,80 гривень та 1000,00 гивень витрат на правничу допомогу.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині розподілу витрат на правничу допомогу, а саме стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Житомирської митниці Державної митної служби України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова-Технологія 1" понесених судових витрати: судовий збір у розмірі 4844,80 гривень та 1000,00 гривень витрат на правничу допомогу та прийняти в цій частині нове рішення, яким стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Житомирської митниці Державної митної служби України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова-Технологія 1» витрати зі сплати судового збору в розмірі 4844,80 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн, в іншій частині рішення залишити без змін.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
До суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач вказує про обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині та просить залишити його без змін.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України. 
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.
Позивачем оскаржується рішення суду першої інстанції лише в частині щодо розподілу судових витрат, а саме – стягнення витрат на правничу допомогу.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
На підставі вказаної норми апеляційний суд не надає правової оцінки рішенню суду першої інстанції щодо суті спору.
При ухваленні рішення в частині розподілу судових витрат суд виходив з того з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, з урахуванням фактичного обсягу виконаної роботи та її складності.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат за такими доводами.
Згідно матеріалів справи позивач подав заяву про стягнення судових витрат з відповідача, які складаються з судового збору - 4844,80 грн. і витрат, пов`язаних з розглядом справи - 6000 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Пунктом 1 ч. 3 ст. 132 КАС України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1).
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч. 2).
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 3).
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4).
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6).
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 7).
Згідно ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч.7 ст.139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
На підтвердження понесених витрат представником позивача надано: договір про надання правничої допомоги адвокатом Білоусом Р.А. від 11.09.2023, акт №ОУ-0000796 здачі - прийняття виконаних робіт (наданих послуг) від 10.05.2024, детальний опис робіт (наданих послуг) вих№1639 від 10.05.2024.
Колегія суддів враховує, що частиною 5 ст. 134 КАС України вказано, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 04.02.2020 у справі №280/1765/19.
У постанові від 05.09.2019 у справі №826/841/17 Верховний Суд зробив висновок про те, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.
Аналогічний висновок міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 14.11.2019 у справі № 826/15063/18, від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).
З урахуванням зазначеного вище не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
При цьому враховуючи надані позивачем докази понесених витрат на правничу допомогу, суд не заперечує обґрунтованості встановленого договірними відносинами розміру адвокатського гонорару, який було сплачений позивачем за надані послуги.
Проте, колегія суддів оцінює співмірність заявленої до стягнення позивачем суми коштів із критеріями, встановленими частиною п`ятою статті 134 КАС України, з урахуванням обсягу необхідної правової допомоги, складністю справи, ціною позову, значенням даної справи для сторін, виходячи з обсягу та характеру доказів у справі (відсутності експертиз, відсутності виклику свідків, тощо), кількості сторін та відсутності інших учасників у справі, виходячи з фактично витраченого представником позивача часу та наданих послуг, а також кількості підготовлених документів та їх зміст. 
Дана справа незначної складності розглядалася в порядку письмового провадження. Наявна сформована судова практика по цій категорії справ.
З урахуванням наведеного, оцінивши подані докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, перевіривши їх реальність, необхідність та обґрунтованість, а також застосувавши критерій співмірності, визначений статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що заявлений до стягнення розмір витрат у сумі 6000 грн є завищеним та не відповідає складності справи, обсягу наданих послуг і часу, витраченого адвокатом на професійну правничу допомогу.
Також судом першої інстанції правильно стягнуто на користь позивача витрати понесені ним на сплату судового збору.
Крім того позивачем подано відповідь на відзив на апеляційну скаргу в якому просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь ТОВ «НОВА ТЕХНОЛОГІЯ 1» судові витрати, пов`язані з розглядом справи в апеляційному провадженні, в розмірі 4 000,00 грн, що підтверджені поданими до заяви доказами.
На підтвердження понесених витрат надав договір про надання правничої допомоги від 11.09.2023, акт здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг) № ОУ-0000864 від 28.02.2025, детальний опис робіт (наданих послуг) по справі від 28.02.2025.
Щодо витрат, пов`язаних із апеляційним переглядом рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат колегія суддів зазначає наступне.
Предметом такого перегляду було виключно питання розподілу судових витрат, без перегляду матеріально-правових вимог позову, що свідчить про обмежений, допоміжний (акцесорний) характер відповідного провадження.
Суд також враховує, що розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження без виклику сторін, участь представника у судових засіданнях не відбувалася, а підготовка апеляційної скарги щодо розподілу судових витрат не вимагала значного обсягу нової правової роботи, з огляду на вже сформовану правову позицію сторони у справі.
Відповідно до загальних засад розподілу судових витрат, закріплених у статті 139 КАС України, визначальним критерієм для відшкодування витрат на правничу допомогу є результат вирішення спору або розгляду скарги. Оскільки право на відшкодування таких витрат має лише та сторона, на користь якої ухвалено судове рішення, а подана позивачем апеляційна скарга залишена без задоволення, процесуальні підстави для перекладення понесених ним витрат на іншу сторону відсутні.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані з ініціюванням апеляційного перегляду, є ризиком сторони, яка подає скаргу. Враховуючи, що оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині розподілу витрат визнано законним та обґрунтованим, витрати на підготовку цієї скарги не можуть бути стягнуті з відповідача, оскільки вони не призвели бажаного позивачем результату у цій частині, а тому покладаються на позивача.
Враховуючи викладене, підстави для їх стягнення відсутні.
У зв`язку з цим у задоволенні клопотання про стягнення витрат понесених позивачем на професійну правничу допомогу слід відмовити. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова-Технологія 1» залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2025 року - без змін.
У задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю “Нова-Технологія 1” про стягнення витрат понесених на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції - відмовити. 
Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий	 		Ватаманюк Р.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Курко О. П.    Боровицький О. А.