Справа №466/5790/26
Провадження №2-о/466/293/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2026 року Шевченківський районний суд м.Львова
у складі: головуючої судді Федорів О.П.,
з участю: секретаря судового засідання Заяць У.Ю.,
заявниці ОСОБА_1 ,
представниці ОСОБА_2 ОСОБА_3 ,
заінтересованої особи ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою  ОСОБА_1 , поданої в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заінтересована особа – ОСОБА_4 , про видачу обмежувального припису, 

в с т а н о в и в :

Суть заяви
1.26 червня 2026 року  ОСОБА_1 звернулась у суд зі заявою в інтересах своєї малолітньої доньки – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_4 на строк шість місяців, яким просить вжити такі заходи обмеження його прав:
-заборонити ОСОБА_4 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_2 , якщо вона перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватись з нею;
-обмежити ОСОБА_4 спілкування з постраждалою дитиною ОСОБА_2 ;
-заборонити ОСОБА_4 перебувати у місці проживання з ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .
2.Подана заява обґрунтовувалась тим, що вона проживає разом із донькою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , де вона, ОСОБА_1 , також зареєстрована. Заінтересована особа є її чоловіком та на даний час вони перебувають на стадії розлучення, фактично не проживають з 14 лютого 2026 року. Зазначила, що ОСОБА_4 почав поводити себе дуже агресивно по відношенню до неї, вчиняє скандали, ображає нецензурною лайкою, погрожує застосуванням фізичного насильства. Все це відбувається на очах у доньки, що негативно впливає на її психологічний стан. Хоча зараз вони з ОСОБА_4 фактично не проживають разом, він постійно з`являється за її адресою проживання під приводом зустрічей з донькою. Після таких зустрічей вчиняє скандали та конфлікти. Вона неодноразово зверталась до правоохоронних органів, однак ОСОБА_4 не змінив своєї поведінки. Термінові заборонні приписи стосовно кривдника не принесли результатів. Зазначила, що 02 червня та 15 червня 2026 року ОСОБА_4 вчинив психічне домашнє насильство щодо неї та їхньої малолітньої доньки, в інтересах якої звертається до суду, за результатами чого працівники поліції винесли термінові заборонні приписи стосовно кривдника та склали протоколи про адміністративне правопорушення про вчинення домашнього насильства, які скеровані до суду.
3.Посилаючись на необхідність дієвого та ефективного способу захисту від повторного вчинення домашнього насильства до малолітньої доньки, вона просить видати обмежувальний припис у вигляді вказаних у заяві заходів тимчасового обмеження прав ОСОБА_4 , який вчинив домашнє насильство, на строк шість місяців.

Процесуальні рішення та позиції сторін
4.26 червня 2026 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті на 29 червня 2026 року з повідомленням учасників справи.
5.Заявниця у судовому засіданні пояснила, що вони з ОСОБА_4 перебувають у зареєстрованому шлюбі, однак з 14 лютого 2026 року разом не проживають. Вона не має наміру проживати з ним, подала позовну заяву про розірвання шлюбу. Протягом часу спільного проживання між ними часто виникали сварки, чоловік не допомагав їй з дитиною, не вміє доглядати за нею та інколи поводив себе агресивно. Наприклад, 16 травня 2026 року він прибув ввечері до них з дитиною додому та, коли донька спала, а вона, ОСОБА_1 перебувала біля неї, щоб не спілкуватись із ОСОБА_4 , він зняв міжкімнатні двері, домагався її, примушував вступати у статеві зносини. У той час вона була налякана, проте поліції не викликала. 02 червня 2026 року ОСОБА_4 взяв дитину на прогулянку, а сам потім забрав її до себе додому. Там антисанітарні умови, відсутні харчі, дитячі речі та місце для спання дитини. Крім того, з ним проживає чоловік, який раніше жив у підвалі. Вона, ОСОБА_1 , прибула за адресою місця проживання чоловіка та викликала поліцію. Працівники поліції пробували їх примирити та, посилаючись на пізній час (приблизно 21:30 год), оскільки дитині потрібно спати, запевнили її, що викличуть зранку службу у справах дітей. На її прохання про те, що дитині потрібні памперси і харчування, ОСОБА_4 погодився піти це купити, а їх замкнув у квартирі. Зазначила, що вони з дитиною були перелякані, дитина стривожена, а їй, ОСОБА_5 , було страшно залишатись вночі з двома чоловіками. Вона переконала співмешканця ОСОБА_4 відімкнути квартиру та пробували з дитиною втекти до свого помешкання. Однак, ОСОБА_4 до їхнього прибуття уже їх очікував на сходовому майданчику, накинувся на неї з дитиною та відібрав ключі від квартири. Усе це супроводжувалось сваркою та агресією. Вона утекла до сусідів та попросила викликати поліцію. Прибувши, працівники поліції виявили, що ОСОБА_4 зачебто загубив ключі від квартири, з`ясували усі обставини та винесли два термінових заборонних приписи. Це було пізно вночі. На її прохання, довірена особа доставила їй запасні ключі від квартири. У подальшому вона постійно жила у страху, що ОСОБА_4 повернеться до них, адже у нього таки залишились ключі від їхньої квартири. Дитина після пережитого стресу теж почала часто плакати.
15 червня 2026 року ОСОБА_4 попросив про побачення дитиною. Вона погодилась, проте після прогулянки він відмовся віддавати дитину та вихопив ключі від квартири з рук. Розуміючи, що починається конфлікт, вона викликала поліцію. За той час ОСОБА_4 таки зайшов до її квартири, а її з дитиною не впускав. Побачивши працівників поліції, він продовжив агресію, почав демонстративно пакувати речі. Усе це дуже негативно позначилось на дитині, яка була свідком цих подій. 
Зазначила, що дитина для ОСОБА_4 є інструментом маніпуляції, він намагається силою примусити її, ОСОБА_1 , до шлюбу, адже не хоче розлучатись. Додала, що дійсно до окремого проживання у них виникали сварки, а чоловікові зради і нехтування нею та донькою призвели до розпаду сім`ї. Вона зараз перебуває у дуже тяжкому психологічному стані, потребує допомоги, однак змушена працювати і доглядати за дитиною. Просила заяву задовольнити.
6.Представниця заявниці в судовому засіданні звернула увагу на те, що ОСОБА_4 вчиняв стосовно своєї малолітньої доньки психологічне домашнє насильство, оскільки влаштовував скандали у її присутності, залучав дитину до конфліктів, використовував її, щоб вплинути на поведінку дружини. У результаті чого було складено термінові заборонні приписи щодо нього. Зараз у суді розглядаються адміністративні протоколи щодо вчинення домашнього насильства, складені відносно ОСОБА_4 та заява про видачу обмежувального припису щодо дружини. Просила зважити на те, що відсутність доказів притягнення особи до адміністративної відповідальності не може бути підставою для відмови у встановленні тимчасових обмежень за наявності інших доказів. Просила заяву задовольнити.
7.Заінтересована особа проти задоволення заяви заперечив, надав пояснення про те, що він не вчиняв насильства, а лише був занадто наполегливим. Пояснив, що коли дружина вигнала його у лютому, то вважав, що це чергові вибрики і вона заспокоїться. Однак вона подала позов про розірвання шлюбу та він не хоче розлучатись і вважає, що вони з дружиною повинні примиритись, тому вимагає від неї уваги та подружніх взаємин. З донькою теж хоче спілкуватись, проте певний час не бачився з нею, оскільки був ображений на дружину. Активніше почав поводитись, коли побачив, що дружина підтримує контакт зі своїм колишнім. Вважав, що скандалів у них немає, а кожен аргументує свою позицію. Визнав, що дійсно знімав міжкімнатні двері у травні, отримав термінові заборонні приписи 02 червня та 15 червня, які намагався виконувати. У кожному з цих випадків відбирав ключі від дружининої квартири, намагаючись змусити її та доньку переїхати до нього. Підтвердив, що 02 червня, відібравши ключі, викинув їх вночі у кущі. На його думку, через непорозуміння з дружиною виникли неприємні ситуації, які хотів би залагодити. Також зазначив, що у нього є донька від іншої жінки, яка не дозволяє йому з нею бачитись, тому вже у цій ситуації бажає вирішити конфлікт шляхом встановлення графіку побачень з дитиною. До органу опіки і піклування не звертався, оскільки не думав, що намір дружини розірвати шлюб серйозний. Просив встановити графік побачень з дитиною: два дні в тиждень по кілька годин до трьох років, а потім – дозвіл забирати її на добу.

Фактичні обставини справи та докази на їх підтвердження
8.ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16 червня 2023 року, відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 16 червня 2023 року.
9.Згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 11 грудня 2024 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
10.02 червня 2026 року інспектор СПДН ВП ЛРУП №1 ГУ НП у Львівській області на підставі виніс терміновий заборонний припис ОСОБА_4 у зв`язку зі скоєнням ним домашнього насильства відносно своєї дружини, чим була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої, яким зобов`язано залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи, заборонено на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи, заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою строком на 9 діб з 23 год. 30 хв. 02 червня 2026 року до 23 год. 30 хв. 11 червня 2026 року, що стверджується копією термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА №612331.
11.02 червня 2026 року інспектор СПДН ВП ЛРУП №1 ГУ НП у Львівській області на підставі статті 25 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» виніс терміновий заборонний припис ОСОБА_4 у зв`язку зі скоєнням ним психологічного домашнього насильства відносно малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що полягало у вчиненні психологічного насильства щодо дружини ОСОБА_1 у присутності доньки. Цим приписом зобов`язано ОСОБА_4 залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи, заборонено на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи, заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою строком на 9 діб з 23 год. 30 хв. 02 червня 2026 року до 23 год. 30 хв. 11 червня 2026 року, що стверджується копією термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА №612346.
12.15 червня 2026 року інспектор сектору протидії домашньому насильству відділу превенції Львівське районне управління поліції №1 ГУНП у Львівській області на підставі статті 25 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» виніс терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії ЕТ №110835 ОСОБА_4 у зв`язку зі скоєнням ним психологічного домашнього насильства відносно малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: у її присутності чинив моральний та психологічний тиск відносно дружини ОСОБА_1 , перешкоджав їй увійти у її ж помешкання, примушував виконувати подружні обов`язки. Цим приписом зобов`язано ОСОБА_4 залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи, заборонено на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи строком на 7 діб з 21:10 год 15 червня 2026 року до 21:10 год 22 червня 2026 року.
13.15 червня 2026 року інспектор сектору протидії домашньому насильству відділу превенції Львівське районне управління поліції №1 ГУНП у Львівській області на підставі статті 25 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» виніс терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії ЕТ №110832 ОСОБА_4 у зв`язку зі скоєнням ним домашнього насильства психологічного характеру відносно дружини ОСОБА_1 , оскільки він перешкоджав увійти у її помешкання, примушував виконувати подружні обов`язки. Цим приписом зобов`язано ОСОБА_4 залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи, заборонено на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи, заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою строком на 7 діб з 21:10 год 15 червня 2026 року до 21:10 год 22 червня 2026 року.

Норми права, що підлягають застосуванню
14.Організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства, визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі – Закон №2229-VIII).
15.Згідно з пунктом третім частини першої статті 1 Закону №2229-VIII, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала, а також погрози вчинення таких діянь.
16.Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (пункт 14 частини першої статті 1 Закону №2229-VIII).
17.Дитина, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала дитина), - особа, яка не досягла 18 років та зазнала домашнього насильства у будь-якій формі або стала свідком (очевидцем) такого насильства (пункт другий частини першої статті 1 Закону №2229-VIII).
18.Частиною другою статті 3 Закону №2229-VIII визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких, зокрема, є діти подружжя.
19.Згідно з пунктом сьомим частини першої статті 1 Закону №2229-VIII обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.
20.Пунктом другим частини першої статті 26 Закону №2229-VIII передбачено, що право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають: у разі вчинення домашнього насильства стосовно дитини - батьки або інші законні представники дитини, родичі дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачуха або вітчим дитини, а також орган опіки та піклування.
21.За змістом частини другої статті 26 Закону №2229-VIII обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.
22.Порядок видачі судом обмежувального припису визначається Цивільним процесуальним кодексом України (частина восьма статті 26 Закону №2229-VIII).
23.Відповідно до частини другої статті 350-6 Цивільного процесуального кодексу України у разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" або Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків", на строк від одного до шести місяців.

Мотиви суду
24.Встановлено, що заявниця ОСОБА_1 разом з неповнолітньою донькою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Квартира є житлом батька заявниці.
25.Заінтересована особа ОСОБА_4 проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
26.ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у судовому засіданні підтвердили, що з лютого 2026 року вони разом не проживають, у суді здійснюється розгляд позовної заяви ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, рішення у справі не ухвалено. На даний час спору про місце проживання дитини, позовів про визначення порядку спілкування з дитиною ОСОБА_4 не подавав, до органу опіки та піклування не звертався. 
27.У червні 2026 року, за зверненнями заявниці стосовно ОСОБА_4 працівники поліції видавали термінові заборонні приписи у зв`язку зі скоєнням ним домашнього насильства відносно заявниці та їхньої малолітньої дитини, - 02 червня 2026 року, 15 червня 2026 року. Психологічне насильство щодо дитини полягало у тому, що вона стала свідком психологічного насильства свого батька ОСОБА_4 щодо своєї матері ОСОБА_1 . 
28.Згідно з частиною четвертою статті 263 Цивільного процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
29.Видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин та наявності ризиків. Суди під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Обмежувальний припис використовується як ефективний спосіб захисту від вчинення дій з домашнього насильства, однією із характеристик якого є повторюваність. Такі правові висновки викладено у постановах Верховного Суду: від 17 квітня 2019 року у справі № 363/3496/18, від 26 вересня 2019 року у справі № 452/317/19-ц, від 17 червня 2020 року у справі № 509/2131/18, від 23 грудня 2020 року у справі № 753/17743/19, від 24 лютого 2021 року у справі № 570/2528/20, від 17 листопада 2021 року у справі № 755/937/21 та інших.
30.У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 квітня 2020 року в справі № 754/11171/19 (провадження № 61-21971св19) вказано, що при вирішенні питання щодо застосуванні такого заходу суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність вручання у права і свободи особи враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи.
31.У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 січня 2021 року у справі № 369/7782/19 (провадження № 61-21337св19) зроблено висновок, що відповідно до частини 3 статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінка ризиків полягає в оцінюванні вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства та загальної оцінки ситуації вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи.
32.У частині третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
33.Суд ураховує, що терміновий заборонний приписи стосовно кривдника є одним із спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, який виноситься кривднику уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України у разі існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалої особи з метою негайного припинення домашнього насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення.
34.У своїй постанові від 22 червня 2022 року у справі № 341/1363/21 Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вказав на те, що суди, задовольняючи заяву про видачу обмежувального припису, виходили не з факту притягнення заінтересованої особи до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, а з сукупності доказів, які належним чином ними оцінено. Сам по собі факт не притягнення особи до юридичної відповідальності не може бути підставою для відмови у встановленні тимчасових обмежень за наявності інших об`єктивних даних, якими підтверджуються доводи заявника.
35.Заявниця підтверджує свої доводи про вчинення психологічного насильства ОСОБА_4 щодо неї та їхньої малолітньої доньки тим, що йому винесено чотири термінові заборонні приписи – два щодо неї та два щодо доньки. 
36.ОСОБА_4 визнав, що такі приписи були винесені, та вважав, що домашнього насильства не вчиняв, адже намагався лише довести свою позицію і примиритись з ОСОБА_1 . Зазначив, що до доньки у нього ніжні почуття, хоче з нею спілкуватись за спільної можливості. 
37.Суд зазначає, що ОСОБА_2 , як дитина, яка постраждала від домашнього насильства, з урахуванням та оцінкою наявних ризиків потребує захисту у порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», оскільки неодноразові факти звернення заявниці до органів поліції, ігнорування ОСОБА_4 застосованих поліцією заходів впливу до нього, повторюваність вчинення ним протиправних дій щодо ОСОБА_2 , нерозуміння різниці між спілкуванням з ОСОБА_1 та залякуванням і переслідуванням, дають підстави вважати вірогідним продовження чи повторне вчинення кривдником до ОСОБА_2 психологічного насильства.
38.Тривалість та системність протиправної поведінки підтверджує вірогідність вчинення ОСОБА_4 психологічного насильства щодо дитини, що є необхідною умовою застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
39.Наявність конфлікту та непорозумінь між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 є очевидним, тому суд дійшов висновку про те, що заявниця довела ризики, які можуть настати у разі незастосування відносно заінтересованої особи обмежувального припису.
40.Суд на підставі установлених обставин справи та оцінки ризиків щодо вчинення домашнього насильства повинен визначити пропорційність вручання у права і свободи особи, враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи.
41.Доводи ОСОБА_4 про те, що він бажає встановити графік спілкування з дитиною, на увагу не заслуговують, оскільки правовідносини щодо участі у вихованні і спілкуванні з малолітньою дитиною, у тому числі щодо усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, у випадку наявності, має вирішувати виключно у встановленому законом порядку, а не шляхом вчинення протиправних дій відносно іншого з батьків дитини.
42.Суд також зважає на вік дитини, якій 1 рік 6 місяців, на те, що вона потребує постійного догляду, опікування, особливої уваги та здорової атмосфери для гармонійного розвитку. У цьому віці формується базовий тип прив`язаності та почуття безпеки від навколишнього світу. Сцени насильства (крики, вихоплювання ключів, штовханина, утримання в чужому приміщенні вночі) завдають глибокої психотравми, яка може негативно вплинути на подальший розвиток. Водночас, дитина потребує участі батька у її житті у формах, що будуть відповідати її емоційним потребам. Також батько має право на спілкування з дитиною. 
43.20 червня 2022 року Україна ратифікувала Конвенцію Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу із цими явищами (Стамбульську конвенцію), у преамбулі до якої держави - члени Ради Європи та інші держави, які підписали цю Конвенцію, визнають те, що діти є жертвами домашнього насильства, у тому числі як свідки насильства в лоні сім`ї. 
44.Статтею 26 Стамбульської конвенції передбачено, що сторони вживають необхідних законодавчих або інших заходів для забезпечення того, щоб під час надання захисту та послуг з підтримки жертв належно враховувалися права та потреби дітей - свідків усіх форм насильства, які підпадають під сферу застосування цієї Конвенції. Заходи, ужиті відповідно до цієї статті, охоплюють орієнтовані на відповідну вікову групу психосоціальні консультації дітей - свідків усіх форм насильства, які підпадають під сферу застосування цієї Конвенції, та приділяють належну увагу найкращим інтересам дитини.
45.Згідно зі статтею 31 Стамбульської конвенції сторони вживають необхідних законодавчих або інших заходів для забезпечення того, щоб під час визначення опіки та прав на відвідування дітей до уваги бралися випадки насильства, які підпадають під сферу застосування цієї Конвенції. Сторони вживають необхідних законодавчих або інших заходів для забезпечення того, щоб здійснення будь-яких прав на відвідування або опіку не ставило під загрозу права та безпеку жертви або дітей.
46.Частинами першою та другою статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
47.Тому суд доходить висновку, що права батька на спілкування з дитиною та відвідування дитини підлягають обмеженню, якщо вони ставлять під загрозу психологічне благополуччя дитини.
48.Ураховуючи викладене, суд вважає, що наявність нетривалого конфлікту між батьками дитини, однак, небажання його врегулювання у належний спосіб, неодноразове застосування ОСОБА_4 психологічного домашнього насильства та вірогідність його продовження, некритичний самоаналіз кривдника зумовлюють необхідність часткового задоволення заяви ОСОБА_1 у частині видачі обмежувального припису у вигляді заборони особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу дитину, якщо вона перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватись з нею; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборони перебувати в місці проживання постраждалої дитини строком на чотири місяці.

Розподіл судових витрат
49.Згідно з частиною третьої статті 350-5 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Керуючись статтями 76-80, 89, 259, 263-265, 268, 273, 294, 350-5, 350-6, 350-8 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в :

1.Заяву  ОСОБА_1 , подану в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заінтересована особа – ОСОБА_4 , про видачу обмежувального припису, задовольнити частково.
2.Видати обмежувальний припис відносно  ОСОБА_4 , якому визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме:
1)заборонити ОСОБА_4 особисто і через третіх осіб розшукувати дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якщо вона перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватись з нею;
2)обмежити ОСОБА_4 спілкування з постраждалою дитиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,;
3)заборонити ОСОБА_4 перебувати в місці проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .
3.Встановити строк обмежувального припису – 4 (чотири) місяці, тобто до 29 жовтня 2026 року. 
4.У задоволенні решти вимог заяви відмовити.
5.Про видачу обмежувального припису проінформувати працівників ВП №1 Львівського районного управління поліції №1 ГУНП України у Львівській області, за місцем проживання заявниці, для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік. 
6.Про видачу обмежувального припису проінформувати Львівську районну державну адміністрацію та виконавчий комітет Львівської міської ради, за місцем проживання заявниці.
7.Рішення суду підлягає негайному виконанню, оскарження не зупиняє його виконання.
8.Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складання.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявниця: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Заінтересована особа: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .
Рішення оголошено 29 червня 2026 року.

Головуюча          О.П. Федорів