707/1557/26 
2-а/707/15/26 
Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и

13 травня 2026 року м. Черкаси
Черкаський районний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді Волкової Н.С.,
за участю секретаря Лисенко С.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:
1.Позиції сторін, процесуальні дії
1.1. 13 квітня 2026 року адвокат Кузьмінський О.О. в інтересах  ОСОБА_1 звернувся до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № R460282 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 03.04.2026, якою на ОСОБА_1 накладено штраф у сумі 17 000,00 грн; закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що постановою від 03.04.2026 № R460282 позивач був визнаний винним в тому, що за результатом вивчення відомостей та реєстрової інформації Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, відповідач не прибув(ла) за викликом до ТЦК та СП у строк та місце, зазначені в повістці (ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»), чим допустив(ла) порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. У зв`язку із цим на нього накладено штраф у розмірі 17 000,00 грн за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП. Дана постанова була винесена у порядку ст. 279-9 КУпАП.
Зазначену вище постанову вважає протиправною, такою, що ухвалена з суттєвими порушеннями встановленого законом порядку, оскільки проігнорувавши приписи пункту 7 частини 1 статті 247 КУпАП, відповідач наклав адміністративне стягнення після закінчення строків, передбачених статтею 38 КУпАП. У Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів зазначено, що відповідач звернувся до Нацполіції з приводу допущеного ним порушення 13 травня 2025 року. Отже, саме цю дату слід вважати датою виявлення відповідачем вчиненого правопорушення. Тому, строк притягнення до адміністративної відповідальності у даній справі про адміністративне правопорушення мав обчислюватися з 13 травня 2025 року по 13 серпня 2025 року. Накладаючи на нього адміністративне стягнення 03 квітня 2026 року, відповідач діяв після закінчення на момент розгляду справи строків, передбачених статтею 38 КУпАП, тобто з порушенням приписів пункту 7 частини 1 статті 247 КУпАП, отже, і з порушенням приписів статті 279-9 КУпАП. 
1.2. Відповідно до ухвали Черкаського районного суду Черкаської області від 20 квітня 2026 року прийнято до розгляду позовну заяву та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_1 належним чином засвідчену копії матеріалів справи про адміністративне правопорушення.
1.3. 27 квітня 2026 року представник відповідача через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» подав до суду відзив, у якому вказав, що заявою від 03.04.2026  ОСОБА_1 повідомив начальнику ІНФОРМАЦІЯ_2 про порушення ним законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію (не прибув за повісткою до ТЦК та СП), дав згоду на розгляд справи в його відсутності, заявив, що знає зміст ст. 65 Конституції України. Заяву подано через електронний кабінет військовозобов`язаного. За таких обставин, відповідно до ч. 2 ст. 279-9 КУпАП, керівник ТЦК та СП зобов`язаний протягом 3 днів винести постанову у справі без участі особи, яка притягується до відповідальності. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 279-9 КУпАП, в постанові штраф визначається в мінімальному розмірі санкції ст. 210, 210-1 КУпАП. Отже, оскаржена постанова винесена на підставі ст. 279-9 КУпАП з ініціативи позивача та у зв`язку з визнанням ним правопорушення та згодою на притягнення до відповідальності. Відповідна заява в «Резерв+» була подана дистанційно без жодного тиску з боку відповідача. При цьому, здійснюючи усвідомлений вибір, ОСОБА_1 не був обмежений в часі щодо подання заяви в «Резерв+». Водночас, обраний відповідачем спосіб дії не залишав свободи дій начальнику ІНФОРМАЦІЯ_2 , тому позивач не може нести відповідальність за дії, які є прямим і безумовним наслідком подання військовозобов`язаним заяви про визнання правопорушення в застосунку «Резерв+». Після подання заяви в порядку ст. 279-9 КУпАП (активації алгоритму винесення постанови) також втрачається можливість вільного викладення тесту постанови начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 . Текст постанови є частиною програмних засобів реалізації ст. 279-9 КУпАП (як і текст заяви військовозобов`язаного).
1.4. 12 травня 2026 року представник позивача через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» подав до суду відповідь на відзив у якому вказав, що попри те, що днем звернення відповідача до органів Національної поліції з метою затримання та доставлення ОСОБА_1 до територіального центру комплектування та соціальної підтримки як порушника законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію (датою виявлення адміністративного правопорушення) є 13.05.2025, з наданої суб`єктом владних повноважень копії повістки №6109232 вбачається, що позивач викликався до ІНФОРМАЦІЯ_2 14.01.2026 на 14:00. Натомість у матеріалах справи відсутні будь-які докази як відправлення позивачу повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 до 13.05.2025 (копії повістки, опису вкладення до відповідного поштово відправлення), так і належного оповіщення військовозобов`язаного про такий виклик (поштового повідомлення з відміткою про відмову ОСОБА_1 від отримання повістки чи з відміткою про його відсутність за вказаною у повістці адресою, документів поштового оператора про вручення поштового відправлення позивачу). Враховуючи наведене вказана постанова протиправна та підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення – закриттю.
1.5. У судовому засіданні представник позивача присутній не був, надав заяву про розгляд справи без його участі.
Представник відповідача у судовому засіданні присутній не був, про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином в порядку статті 268 КУпАП. 
Згідно з ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи цієї категорії у судах першої та апеляційної інстанцій.
2. Обставини справи, зміст спірних правовідносин
2.1.  ОСОБА_1 перебуває на обліку як військовозобов`язаний у ІНФОРМАЦІЯ_3 , за постановою ВЛК від 21.06.2019 визнаний непридатним в мирний час, обмежено придатним у воєнний час, що підтверджується копіями військово-облікового документа позивача, сформованого 27.03.2026 та 03.04.2026 у застосунку «Резерв+». Також, міститься інформація, про звернення 13.05.2025 до Нацполіції, у зв`язку з не прибуттям за повісткою до ТЦК та СП.
03 квітня 2026 року начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 виніс стосовно позивача постанову № R460282 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Згідно із вказаною постановою за результатом вивчення відомостей та реєстрової інформації Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів,  ОСОБА_1 не прибув(ла) за викликом до ТЦК та СП у строк та місце, зазначені в повістці (ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»), чим допустив(ла) порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Враховуючи, що громадянин  ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, постановлено накласти на нього штраф у сумі 17 000,00 грн.
Зі змісту вказаної постанови також вбачається, що вона винесена за наявності поданої особою заяви, в якій вона зазначає, що не оспорює допущене порушення, та згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності. Дата надходження заяви 03 квітня 2026 року, спосіб надходження заяви через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста, короткий зміст заяви повідомлення про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з порушенням правил військового обліку (законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію).

3. Релевантні джерела права та акти їх застосування
3.1. Відповідно до частини 3 статті 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію вчинених в особливий період тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливим періодом є період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 на всій території України введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та триває на теперішній час.
3.2. Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, що також передбачено ч. 1ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Закон України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.
Згідно абзацу першого частини першої ст. 22 Закон України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.
3.3. Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Статтею 268 КУпАП визначено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: 
- відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
Згідно з ч. 7 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.
3.4. Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:
1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;
2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);
3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;
4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
4. Оцінка доказів та аргументів сторін
4.1. Перш за все суд зазначає, що неявка без поважних причин особи за повісткою про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки дійсно є порушенням законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зокрема ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Отже, обов`язковою умовою настання адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП за обставин цієї справи є встановлення факту належного оповіщення позивача про необхідність з`явитися до відповідного ТЦК та СП.
Натомість у матеріалах справи відсутні будь-які докази відправлення  ОСОБА_1 повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 на 03.04.2026, окрім копії повістки № 6109232 про виклик на 14.01.2026 об 14 год 00 хв. 
Суду не надано копії зазначених повісток, опису вкладення відповідного поштового відправлення, поштового повідомлення з відміткою про відмову позивача отримати повістку чи відміткою про його відсутність за вказаною у повістці адресою, документів поштового оператора про вручення позивачу вказаного поштового відправлення. 
Також, оскаржувана постанова №R460282 від 03.04.2026 не містить відомостей щодо мети виклику  ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , не містить відомостей про день і час явки за викликом та реєстраційний номер повістки, що унеможливлює притягнення такої особи до адміністративної відповідальності за порушення вимог ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Водночас, матеріали справи свідчать про те, що  ОСОБА_1 , вчасно оновив свої військово-облікові дані у мобільному застосунку «Резерв +», що розроблений Міністерством оборони України 16.07.2024 (у строк встановлений Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»), перебуває на військовому обліку з визначенням призначення на особливий період, має номер в реєстрі «Оберіг», має військово-облікову спеціальність, отже, позивач оновлював інформацію щодо своєї особи та зареєстрований у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Водночас факт визнання особою вини не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення. Окрім того, приписами ч. 2 ст. 279-9 КУпАП передбачено обов`язок керівника ТЦК та СП після отримання заяви, в якій особа зазначає, що не оспорює допущене порушення, перевірити викладені у заяві фактичні дані, після чого з дотриманням вимог статей 247, 280, 283 КУпАП винести постанову по справі.
Отже, відсутність у матеріалах справи належних і достатніх доказів порушення  ОСОБА_1 законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, на переконання суду, виключає притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
4.2. Разом з тим, згідно з ч. 9 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено лише протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.
У даному випадку днем виявлення правопорушення слід вважати день, коли відповідач 13.05.2025 звернувся до Нацполіції, у зв`язку з не прибуттям за повісткою до ТЦК та СП.
Отже, стягнення на  ОСОБА_1  могло бути накладено лише протягом трьох місяців з дня його виявлення, тобто до 13.08.2025. Однак, оскаржувана постанова була винесена 03.04.2026 з суттєвим порушенням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 9 ст. 38 КУпАП.
Таким чином, в даному випадку відповідачем не було дотримано строків, передбачених ч. 9 ст. 38 КУпАП, а тому оскаржувану постанову слід скасувати і провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

5. Розподіл судових витрат
5.1. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Тобто, якщо відповідачем у справі виступала посадова чи службова особа, то судові витрати стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, в якому працює ця особа.
Позивачем сплачений судовий збір в сумі 532,48 грн, що підтверджується квитанцією від 13.04.2026. Таким чином, враховуючи задоволення позовних вимог у повному обсязі, вказану суму судового збору слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь позивача.
5.2. У адміністративному позові зазначено про те, що позивач у відповідності до положень ст. 16 КАС України, звернувся за отриманням професійної правничої допомоги до адвоката Кузьмінського Олексія Олександровича, у зв`язку з чим планує понести відповідні витрати у розмірі 10 000,00 грн (десять тисяч гривень).
На виконання положень ч. 7 ст. 139 КАС України позивач повідомив, що докази про розмір судових витрат буде надано до суду впродовж п`яти днів після ухвалення рішення у справі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 90, 139, 241-246, 255, 286, 294, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
УХВАЛИВ:

Адміністративний позов  ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, задовольнити.
Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № R460282 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 03.04.2026, якою на ОСОБА_1 накладено штраф у сумі 17 000,00 грн.
Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь  ОСОБА_1 суму у розмірі 532,48 грн (п`ятсот тридцять дві гривні сорок вісім копійок) в якості відшкодування судових витрат.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_5 , код в ЄДРПОУ НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 .
Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя:  Н.  С.  Волкова