ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

03 червня 2026 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 742/529/26
Головуючий у першій інстанції – Давидчук Д. П.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1175/26

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.
суддів: Скрипки А.А., Шарапової О.Л..
секретар: Шкарупа Ю.В.
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА»
вдповідач: ОСОБА_1 
особа, яка подала апеляційну скаргу: Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА»
Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на заочне рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 16 березня 2026 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (суддя Давидчук Д.П.), ухвалене у м.Прилуки ,
В С Т А Н О В И В:
У січні 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» звернулося з позовом до ОСОБА_1 з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором № 524696-КС-001 від 03.02.2025 року в розмірі 149000 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 03.02.2025 року ОСОБА_1 уклав з ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» договір про надання кредиту № 524696-КС-001, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Позивач свої зобов`язання за договором виконав, надав позичальнику грошові кошти в розмірі 50 000 грн шляхом перерахування їх на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 . Відповідач зобов`язання належним чином не виконав, а лише частково сплатив кошти на загальну суму 20500 грн , а тому позивач вимушений звернутись з даним позовом до суду.
Заочним рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 16 березня 2026 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково: стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про надання кредиту від 524696-КС-001 від 03.02.2025 року у сумі 103500 грн та 1 849 грн у відшкодування витрат по сплаті судового збору; у задоволенні решти вимог відмовлено.
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із доведеності належними та допустимими доказами факту укладення сторонами електронного кредитного договору № 524696-КС-001 від 03.02.2025 року, отримання відповідачем 50 000,00 грн та невиконання ним договірних зобов`язань. Водночас суд, врахувавши , що сума кредиту складає 50000 грн, відповідачем фактично сплачено 20500 грн, а заявлена сума позову складає 149000 грн, потенційна сума доходу за наданим кредитом може втричі перевищити розмір наданої позики. Згідно з п.2.7 кредитного договору строк його дії становить до 21.07.2025 року. Розрахунком заборгованості проведеним станом на 21.07.2025 року, тобто в останній день дії кредитного договору, розмір заборгованості становив 120000 грн, тому з врахуванням сплаченої суми в розмірі 20500, сума заборгованості становить 99500 грн, з яких 50000 заборгованість за тілом кредиту та 49500 грн заборгованість за відсотками. Щодо стягнення суми заборгованості по відсотках відповідно до ст. 625 ЦПК України у розмірі 25000 грн, суд зазначив що нарахування відсотків за ст. 625 ЦК України здійснене позивачем в межах дії кредитного договору, а тому одночасне нарахування відсотків на підставі вимог ст. 625 ЦК України та відсотків відповідно до укладеного договору порушує вимоги діючого законодавства та умов укладеного договору. Суд вважав, що умовами договору передбачено сплату комісії, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
В апеляційній скарзі ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» просить змінити рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 16 березня 2026 року в частині визначеного до стягнення загального розміру заборгованості за кредитним договором №524696-КС-001 від 03.02.2025 року з 103500 грн до 124 000 грн. ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» зазначає, що відсотки по кредитному договору нараховані в період дії договору за кожен день користування кредитом на залишок по кредиту та відповідають нормам ЦК України, умовам укладеного договору та додаткової угоди. Штрафні санкції не нараховувались та не включені до позовних вимог, як вимоги про стягнення комісії за надання кредиту, що вбачається з наданого розрахунку заборгованості. При дотриманні графіку платежів, загальна сума яка підлягала б до повернення , відповідно до графіку платежів становила 122862,02 грн. Однак боржником взяті на себе зобов`язання виконувались лише частково на суму 20500 грн двома платежами, з яких 14500 грн зараховано на погашення відсотків. Відсотки в розмірі 1 % нараховані позивачем на залишок заборгованості по тілу кредиту в межах строку дії договору, а саме 03.02.2025 року по 21.07.2025 року. Судом першої інстанції не вірно надано оцінку наявним в матеріалах справи доказам, умовам укладеного кредитного договору та не враховано судову практику в аналогічних спорах. Суд не мав права зменшувати загальний розмір відсотків , розмір яких був погоджений та прийнятий сторонами.
Відзив на апеляційну скаргу не подано.
Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.
Відповідно до вимог ч.1,4 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Зазначеним вимогам закону частково не відповідає судове рішення суду першої інстанції.
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України.
За приписами ст.ст. 3, 4 ЦПК України захисту підлягають порушене, невизнане або оспорюване право особи чи інтерес, а також державний чи суспільний інтерес.
Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України).
За правилами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За змістом ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Статтею 3 Закону України «Про електрону комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно зі ст. 11 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електрону комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 1) електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; 2) електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; 3) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
За правилами ч.ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
По справі встановлено, що 03.02.2025 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 укладено договір про надання кредиту №524696-КС-001 (Споживчий кредит. Електронна форма), відповідно до умов якого останній отримав від кредитодавця грошові кошти в розмірі 50 000,00 грн у безготівковій формі шляхом їх перерахування на банківську картку терміном на 24 тижні до 21.07.2025 року зі сплатою денної процентної ставки в розмірі 0.86% при внесенні платежів згідно графіку платежів, а у випадку невчасного внесення коштів на погашення платежів протягом наступних 7 діб, починаючи з 8 дня прострочення внесення платежу передбаченого графіком платежів, нарахування відсотків здійснюється за стандартною процентною ставкою у розмірі 1%. Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту становить 122 862.02 грн. Крім того, за надання кредиту передбачена сплата комісії за надання кредиту в загальній сумі 10 000,00 грн (а.с. 18-23 ). 
Для укладення цього договору ОСОБА_1 здійснив перехід до інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Бізнес Позика» за посиланням в мережі Інтернет https://tpozyka.com. Цей договір підписано відповідачем з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором UA-6447 відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».
До укладення договору позичальник уважно ознайомився з текстом цього договору та Правилами, а також отримав від кредитодавця інформацію надання якої передбачено законодавством України, зокрема, статтями 9,25 9 Закону України «Про споживче кредитування», частиною другою та п`ятої статті 7 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» на вебсайті кредитодавця, що забезпечує вірне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання (п. 11.3.1 договору). 
Підписанням цього договору позичальник підтвердив, що до укладення договору отримав від кредитодавця інформацію та документи, надання яких передбачено законодавством України, зокрема, статтею 9 Закону України «Про споживче кредитування», частиною другою статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Паспорт споживчого кредиту, а також про умови договору і Правила, що розміщені на сайті кредитодавця (п. 7.3.1 договору). 
Позичальник ознайомлений з договором та правилами, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань, вважає їх справедливими та погоджується неухильно дотримуватися їх та, відповідно, уклав договір з вільним волевиявленням (п. 11.4.4 договору).
У договорі міститься графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту.
У повідомленні, сформованому ТОВ «Бізнес Позика», наведено детальний опис дій, вчинених сторонами 10.02.2024 при укладанні кредитного договору (а.с. 29).
Так, маючи намір укласти 10.02.2024 з ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» кредитний договір, ОСОБА_1 , використовуючи номер телефону, здійснив перехід до інформаційно-телекомунікаційної системи товариства та зайшов до особистого кабінету, надавши в подальшому всю необхідну інформацію для формування товариством належної пропозиції клієнту. Товариством надано клієнту в особистому кабінеті паспорт споживчого кредиту для ознайомлення та підписання, для чого направлено на номер телефона відповідача повідомлення з одноразовим ідентифікатором UA-6054 для підписання паспорта споживчого кредиту. Після підписання паспорта споживчого кредиту клієнтом товариство направило клієнту індивідуальну оферту з відправленням в смс-повідомленні на номер телефона одноразового ідентифікатора UA-6447. Після підписання клієнтом умов оферти шляхом надсилання товариству акцепту та підписання договору одноразовим ідентифікатором товариство направило клієнту в ІТС підтвердження вчиненого електронного правочину у формі електронного документа (а.с. 37-38 т.1).
Фінансова установа зобов`язання за кредитним договором від 10.02.2024 виконала та зарахувала на банківську картку НОМЕР_2 грошові кошти в сумі 50 000,00 грн. Успішність проведення зарахування в системі відповідних платежів підтверджується довідкою ТОВ «ПрофітГід», в якій зазначено, що призначенням платежу є: «Перерахування коштів ОСОБА_1 відповідно до кредитного договору 
№524696-КС-001 від 03.02.2024 року. (а.с. 36).
Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, станом на 08.01.2026 за кредитним договором №524696-КС-001 від 03.02.2024 року утворилась заборгованість у розмірі 149000 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 50 000,00 грн; заборгованість за відсотками - 84500 грн; заборгованість за комісією - 4000 грн (а.с. 12-13).
Встановивши вказані обставини та враховуючи, що між сторонами у справі виникли кредитні правовідносини, відповідач отримав кредитні кошти, але в порядку та на умовах договору не повернув, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованості за кредитним договором.
Вирішуючи питання про суму заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, апеляційний суд виходить з наступного.
Як зазначалось вище, у кредитному договорі сторони обумовили розмір процентів за користування кредитом, строк позики (строк договору) терміном на 24 тижні до 21.07.2025 року зі сплатою денної процентної ставки в розмірі 0.86% при внесенні платежів згідно графіку платежів, а у випадку невчасного внесення коштів на погашення платежів протягом наступних 7 діб, починаючи з 8 дня прострочення внесення платежу передбаченого графіком платежів, нарахування відсотків здійснюється за стандартною процентною ставкою у розмірі 1%. 
З розрахунку заборгованості вбачається, що ОСОБА_1 03.02.2025 року отримав кредитні кошти в сумі 50000 грн і починаючи з 04.02.2025 року за кредитом нараховуються відсотки в розмірі 1% щоденно.
Відповідно до умов договору, а саме п.4.2 договору передбачено, що позичальнику здійснюється нарахування процентів за зниженою процентною ставкою, вказаною у п.10.2 договору, починаючи з першого дня користування кредитом. Позичальник зберігає можливість сплати процентів за зниженою процентною ставкою протягом усього періоду дії договору за умови сплати позичальником своєчасно і у повному обсязі процентів комісії та частини суми наданого кредиту, в порядку та в розмірах, зазначених в графіку платежів, що вказаний в п.4.2.2 та Додактку № 1 до договору.
В той же час ОСОБА_1 виконуючи умови договору 17.02.2025 року вніс на погашення заборгованості кошти в сумі 10250 грн, які були розподілені на погашення відсотків в сумі 7500 грн та 2750 грн на погашення комісії, виконавши умови договору. Нарахування відсотків у період з 04.02.2025 року по 17.02.2025 року повинно здійснюватись за відсотковою ставкою у розмірі 0.86%, в той же час в розрахунку заборгованості зазначено про нарахування в цей період відсотків у розмірі 1% щоденно.
В подальшому, у період з 18.02.2025 року по 03.03.2025 року розмір відсотків згідно договору повинен становити 0.86% щоденно при виконанні умов договору. ОСОБА_1 на виконання умов договору передбачених графіком погашення внесено 10250 грн, які були розподілені на погашення відсотків в сумі 7000 грн та 3750 грн на погашення комісії. Отже нарахування відсотків у розмірі 1% в цей період не передбачений умовами догоовру.
Збільшення відсоткової ставки у ті періоди, коли виконувались умови договору з денної процентної ставки в розмірі 0.86% на стандартну в розмірі 1%, умовами договору не передбачено. Позиція позивача щодо застосування стандартної відсоткової ставки на весь період дії кредитного договору у разі невиконання позичальником умов договору не базується на його умовах.
Таки чином, виходячи з умов укладеного договору та виконанням їх позичальником у період дії договору з 04.02.2025 року по 03.03.2025 року розмір відсотків становить 12040 грн ( 50000х0,86%х28 днів).
Враховуючи положення п. 4.2 про те, що у разі несплати позичальником у повному обсязі платежу, передбаченого графіком платежів та не погашення заборгованості із внесення платежу, передбаченого графіком платежів протягом наступних 7 діб, починаючи з 8-го дня прострочення внесення платежу, передбаченого графіком платежів, подальше нарахування процентів здійснюється за стандартною процентною ставкою до закінчення строку кредитування за цим договором.
Оскільки позичальник ОСОБА_1 не виконав вимоги умов договору, то нарахування відсотків повинно здійснюватись у період з 04.03.2025 року по 21.07.2025 року у розмірі 1% щодня, що становить 70000 грн.
Враховуючи, що гафіком платежів було встановлено порядок визначення суми щомісячного платежу та його розмір, а також суму на погашення заборгованості, то з врахуванням умов укладеного договору та часткового фактичного його виконання, розмір відсотків повинен становити 82040 грн (12040 грн за період з 04.02.2025 по 03.03.2025 року та 70000 грн з 04.03.2025 по 21.07.2025 року). При своєчасному виконанні взятих на себе зобов`язань ОСОБА_1 сплатив би 62862.02 грн на погашення відсотків за користування кредитними коштами.
Отже, колегія суддів вважає, що розмір заборгованості за відсотками та тілом кредиту становить 117540 грн, з яких 50000 грн сума заборгованості за тілом кредиту, 67540 грн заборгованість за відсотками, ( 70000+12040-14500) яка і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України "Про споживче кредитування" загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
За приписами частини другої статті 8 Закону України "Про споживче кредитування" до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Таким чином, Законом України "Про споживче кредитування" безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України "Про споживче кредитування" Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року N 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року N 168 "Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту".
Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, -щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).
Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України "Про споживче кредитування" та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлювлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.
Аналізуючи умови кредитного договору №524696-КС-001 від 03.02.2024 колегія суддів приходить до висновку про правомірність дій товариства щодо нарахування заборгованості за комісією, оскільки укладеним між позивачем та відповідачем кредитним договором передбачено нарахування комісії за надання кредиту та включено суму нарахувань по комісії до графіку платежів, а Правилами надання споживчих кредитів передбачено що до загальних витрат за кредитом включаються доходи кредитодавця у вигляді процентів, комісії, інших обов`язкових платежів.
Такий висновок апеляційного суду узгоджується з правовим висновком викладеним у постанові Великої Палати Верховного суду від 13.2022 року у справі N 496/3134/19.
Отже, з відповідача на користь позивача з урахуванням сплаченої суми віднесеної ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» на погашення заборгованості по комісії у розмірі 6 000 грн підлягає до стягнення 4000 грн.
Таким чином загальний розмір заборгованості за кредитним договором №423848-КС-009 від 13.04.2023 становить 121540 грн.
Звертаючись до суду з позовом ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» просило стягнути з відповідача на свою користь 149000 грн кредитної заборгованост за вище вказаним позовом. В складові цієї заборгованості було включено 50000 грн заборгованості за тілом кредиту, 70000 грн заборгованості за відсотками, 4000 грн заборгованості за комісією, 25 000 грн сума заборгованості по відсотках відповідно до ст.625 ЦК України.
Висновок суду першої інстанції про неможливість одночасного нарахування відсотків передбачених договором і відсотків передбачених ст.625 ЦК України суперечить вимогам діючого законодавства, оскільки після закінчення строку дії договору кредитодавець має право на нарахування відсотків у порядку ст.625 ЦК України.
У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Отже, до спірних правовідносин, які виникли у зв`язку із невиконанням позичальником ОСОБА_1 грошових зобов`язань, що випливають із кредитного договору, підлягають застосуванню вимоги пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, на що суд першої інстанції належної уваги не звернув та зробив помилкові висновки щодо мотивів відмови у задоволенні зазначених позовних вимог.
Постанови апеляційних судів, на які позивач посилається в апеляційній скарзі, не мають преюдиційного значення для даної справи.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат (ч. 1 ст. 1 Закону України «Про судовий збір»).
Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина тринадцята статті 141 ЦПК України).
Таким чином, розподіл судових витрат здійснюється за результатом розгляду справи по суті позовних вимог.
З позовної заяви вбачається, ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» просило стягнути з ОСОБА_1 кредитну заборгованість у розмірі 149000 грн. Суд першої інстанції прийшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 103500 грн кредитної заборгованості. Колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 121540 грн, тобто позовні вимоги задоволено на 81.6%. При зверненні до суду з позовом товариством сплачено 2662.40 грн судового збору (а.с.1). У зв`язку з частковим задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2172.52 грн судового збору за розгляд справи судом першої інстанції (2662,40 х 81.6% = 2172.52). 
В апеляційній скарзі ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» просило змінити рішення суду першої інстанції та збільшити визначений до стягнення розмір заборгованості за кредитним договором з103500 грн до 124000 грн. Тобто фактично оспорювана сума становить 20500 грн. Оскільки суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про часткове задоволення вимог скарги на суму 18040 грн, що становить 88 %. За подання апеляційної скарги позивачем сплачено 3633.60 грн (а.с.72 зворот). З відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3197.57 грн (3633.60 х 88 %= 3197.57) судового збору за апеляційний розгляд справи.
Таким чином, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» підлягає стягненню 2172.52 грн судового збору за розгляд справи судом першої інстанції та 3197.57 грн судового збору за апеляційний розгляд справи.
Керуючись ст. 141, 367, 374, 376 ч. 1 п. 3, 4, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» задовольнити частково.
Заочне рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 16 березня 2026 року в частині визначеного до стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» загального розміру заборгованості за кредитним договором №423848-КС-009 від 13.04.2023 року та судового збору - змінити, збільшивши загальний розмір заборгованості з 103500 грн до 121540 грн, судового збору з 1849,30 грн до 2172.52 грн.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» 3197.57 грн судового збору за апеляційний розгляд справи.
Постанова суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Повний текст постанови складено 4 червня 2026 року.

Головуючий: Судді: