ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ
Іменем України

29 квітня 2026 року	м. Дніпро	Справа № 360/485/26	

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Ірметова О.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

13 березня 2026 року через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему до Луганського окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , яким просить:
- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 , які полягають у не повернені компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, а саме індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року виплаченої на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18.07.2025 по справі №360/1148/25, а також грошового забезпечення за період з 20.01.2020 по 22.11.2020 виплаченого на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 02 липня 2025 року по справі 360/1070/25, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44, а також надмірно утриманого із вищезазначених виплат ОСОБА_1 податку на військовий збір у розмірі 3,5%;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити повернення компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, а саме індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року виплаченої на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18.07.2025 по справі №360/1148/25, а також грошового забезпечення за період з 29.01.2020 по 22.11.2020 виплаченого на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 02.07.2025 по справі №360/1070/25 відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44, з поверненням надмірно утриманого податку на військовий збір у розмірі 3,5%.
В обгрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 , колишній військовослужбовець ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ), проходив дійсну військову службу за контрактом осіб сержантського та старшинського складу у Військовій частині НОМЕР_1 в період з 22 листопада 2005 року по 22 листопада 2020 року, виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення відповідно до наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону (Військова частина НОМЕР_1 ) від 20 листопада 2020 року № 825-ОС.
Луганський окружний адміністративний суд прийняв рішення від 18 липня 2025 року, справа №360/1148/25, яким адміністративний позов ОСОБА_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнив.
Визнав протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) за період з 1 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року включно – “січень 2008 року”.
Зобов`язав Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 1 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення – січень 2008 року, з урахуванням виплачених сум.
На виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18.07.2025 по справі №360/1148/25, 25 лютого 2026 року відповідачем здійснено перерахунок індексації грошового забезпечення позивача відповідно до заявлених позовних вимог, здійснено розрахунок суми доплати у розмірі 85927,87 грн, а також здійснено його виплату у розмірі 66 114, 46 грн.
В травні 2025 року позивач звернувся з позовом до Військової частини НОМЕР_1 здійснити перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 за період проходження військової служби з 29 січня 2020 року по 22 листопада 2020 року.
Луганський окружний адміністративний суд прийняв рішення від 02 липня 2025 року, справа №360/1070/25, яким адміністративний позов ОСОБА_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнив.
Визнав протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення, розмір яких визначається із застосуванням розміру посадового окладу) за період з 29 січня 2020 року по 22 листопада 2020 року, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України “Про Державний бюджет України на 2020 рік” станом на 01 січня 2020 року, на відповідні тарифні коефіцієнти згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб”.
Зобов`язав військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення ОСОБА_1 (посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення, розмір яких визначається із застосуванням розміру посадового окладу) за період з 29 січня 2020 року по 22 листопада 2020 року, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України “Про Державний бюджет України на 2020 рік” станом на 01 січня 2020 року, на відповідні тарифні коефіцієнти згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб”, з урахуванням раніше виплачених сум.
На виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 02.07.2025 року по справі №360/1070/25, 30 жовтня 2025 року відповідачем здійснено перерахунок грошового забезпечення позивача відповідно до заявлених позовних вимог, здійснено його виплату у розмірі 20226,89 грн
28 лютого 2026 року позивач звернувся із заявою до відповідача зазначивши, що на виконання вищезазначених рішень 30 жовтня 2025 року та 25 лютого 2026 року відповідно було перераховано грошове забезпечення та індексація ОСОБА_1 та здійснено його виплату у розмірі 20226,89 грн, 66114,46 грн відповідно.
Відповідач, листом №09/М-701/763 від 07 березня 2026 року, повідомив, що за результатами розгляду звернення, що надійшло на адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 01.03.2026 за № М-701, інформую, що для здійснення компенсації суми податку з доходів з фізичних осіб при виконанні постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 30.09.2025 у справі №360/1070/25, а також постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 12.02.2026 у справі №360/1148/25 відсутні правові підстави.
З таким твердженням відповідача позивач не погоджується, вважає необґрунтованим та таким, що суперечить нормам чинного законодавства.
Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду.
Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, про що надав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, з огляду на таке.
Позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , згідно довідки про проходження служби від 06.06.2025 №08/3133, з 22.11.2005 по 22.11.2020.
Не погодуючись з проведений розрахунком позивач звернувся до суду із позовами щодо зобов`язання здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення та зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення.
Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 30.09.2025 у справі №360/1070/25 апеляційна скарга військової частини НОМЕР_1 залишена без задоволення, рішення Луганського окружного адміністративного суду від 02.07.2025 - без змін.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 02.07.2025 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені, а саме:
визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення, розмір яких визначається із застосуванням розміру посадового окладу) за період з 29.01.2020 по 22.11.2020, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020, на відповідні тарифні коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб»;
зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення ОСОБА_1 (посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові вид грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення, розмір яких визначається із застосуванням розміру посадового окладу) за період з 29.01.2020 по 22.11.2020, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020, на відповідні тарифні коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням раніше виплачених сум.
На виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 02.07.2025 позивачу 30.10.2025 було здійснено перерахунок грошового забезпечення у розмірі 20276,89 грн. згідно платіжної інструкції від 29.10.2025 №28527 з відрахування військового збору у розмірі 1316,68 грн. та ПДФО у розмірі 4740,05 грн, про що свідчить розрахунковий лист від 16.03.2026 №293.
Також, постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 12.02.2026 у справі №360/1148/25 апеляційна скарга військової частини НОМЕР_1 залишена без задоволення, рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18.07.2025 - без змін.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 18.07.2025 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені, а саме:
визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплат ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення у період з 01.12.2015 по 28.02.2018 включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року;
зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 включно і застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року, з урахуванням виплачених сум.
На виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18.07.2025 позивачу 25.02.2026 було здійснено нарахування та виплата індексації грошового забезпечення у розмірі 66164,66 грн. згідно платіжної інструкції від 24.02.2026 №4816 з відрахування військового збору у розмірі 4296,39 грн. та ПДФО у розмірі 15467,02 грн., про що свідчить розрахунковий лист від 20.03.2026 №302.
Порядок оподаткування доходів фізичних осіб визначено розділ IV Податкового кодексу України, в якому не передбачено звільнення від обкладання податком на доходів фізичних осіб грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями у зв`язку з виконанням обов`язків несення служби, крім сум грошового або майнового утримання чи забезпечення військовослужбовців строкової служби (у тому числі осіб, що проходять альтернативну службу), передбачених законом, які виплачуються з бюджету чи бюджетною установою (пп. 165.1.10 п. 165.1 ст. 165 ПКУ).
Відповідно до п. 168.5 ст. 168 ПКУ суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими, особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, а також визначених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» членами сім`ї, батьками, утриманцями загиблого (померлого) військовослужбовця, у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.
Вказані виплати були проведені позивачу на виконання рішення суду, яким не зобов`язано відповідача здійснити відповідні нарахування, та в той період коли позивач не виконував обов`язки військової служби, тому вказані суми пдфо не можуть бути компенсовані.
Відповідно до підпункту 4 підпункту 1.3 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України зазначена ставка військового збору застосовується до доходу, одержаного у вигляді грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, які здійснюються відповідно до законодавства України (за винятком доходів, які звільняються від оподаткування військовим збором відповідно до підпункту 1.7 пункту 161 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Кодексу) військовослужбовцями та працівниками Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Головного управління розвідки Міністерства оборони України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної спеціальної служби транспорту України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань.
Таким чином, умовами для оподаткування військовим збором у розмірі 1,5 відсотка, з 01.01.2025 (з моменту набрання чинності Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні» № 4113 від 04.12.2024) є: статус діючого військовослужбовця та отримання грошового забезпечення.
З огляду на обставини даної справи, стає зрозумілим, що виплата грошового забезпечення відбулась на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 02.07.2025 у справі №360/1070/25, рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18.07.2025 у справі №360/1148/25 в редакції підпункту 4 підпункту 1.3 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України.
Тобто, станом на день виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 02.07.2025 у справі №360/1070/25, рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18.07.2025 у справі №360/1148/25 редакція пункту 1.3 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України передбачала оподаткування за ставкою 5%.
Також, варто звернути увагу суду на лист Адміністрації Державної прикордонної служби України, згідно якого після індивідуальної податкової консультації Державної податкової служби України від 19.03.2025 №1497/ІПК/99-00-24-03-03 зазначено, що здійснювати оподаткування нарахованих за діючими на момент оподаткування ставками, тобто станом на день виконання рішення суду ставка військового збору 5%.
На підставі вищевикладеного відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
Ухвалою суду від 17.03.2026 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Ухвалою суду від 29.04.2026 у задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_1 про залишення позову без розгляду у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.
Дослідив матеріали справи, розглянув справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінив докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 КАС України, суд встановив такі обставини справи.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 з 22.11.2005 по 22.11.2020, що підтверджується копіям паспорта громадянина України, картки платника податків, довідкою про проходження служби від 06.06.2025 №08/3133 та не заперечується відповідачем.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 02.07.2025 у справі № 360/1070/25, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 30.09.2025, позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення, розмір яких визначається із застосуванням розміру посадового окладу) за період з 29 січня 2020 року по 22 листопад 2020 року, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01 січня 2020 року, на відповідні тарифні коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб». Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення ОСОБА_1 (посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення, розмір яких визначається із застосуванням розміру посадового окладу) за період з 29 січня 2020 року по 22 листопад 2020 року, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01 січня 2020 року, на відповідні тарифні коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням раніше виплачених сум.
На виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 02.07.2025 позивачу 30.10.2025 було здійснено перерахунок грошового забезпечення у розмірі 20276,89 грн згідно платіжної інструкції від 29.10.2025 №28527 з відрахування військового збору у розмірі 1316,68 грн. та ПДФО у розмірі 4740,05 грн, про що свідчить розрахунковий лист від 16.03.2026 №293.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 18.07.2025 у справі № 360/1148/25, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 12.02.2026, позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення у період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року, з урахуванням виплачених сум.
На виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18.07.2025 позивачу 25.02.2026 було здійснено нарахування та виплата індексації грошового забезпечення у розмірі 66164,66 грн. згідно платіжної інструкції від 24.02.2026 №4816 з відрахування військового збору у розмірі 4296,39 грн. та ПДФО у розмірі 15467,02 грн., про що свідчить розрахунковий лист від 20.03.2026 №302.
28 лютого 2026 року позивач звернувся із заявою до начальника військової частини НОМЕР_1 з проханням здійснити компенсацію суми податку з доходів фізичних осіб, яку було утримано з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних мною при виконанні рішень Луганського окружного адміністративного суду від 02.07.2025 по справі №360/1070/25, від 18.07.2025 по справі №360/1148/25 за винятком суми податку на військовий збір у розмірі 1,5%, направити на мою електронну адресу розрахунок доплати грошового забезпечення (індексації) виплачених за спірний період, а також повідомити про утримання інших сум грошового забезпечення в тому числі індексації грошового забезпечення, яку було виплачено за період проходження військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 .
Листом від 07.03.2026 № 09/М-701/763 відповідач повідомив, що для здійснення компенсації суми податку з доходів з фізичних осіб при виконанні постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 30.09.2025 у справі №360/1070/25, а також постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 12.02.2026 у справі №360/1148/25 відсутні правові підстави.
Не погодившись з такою позицією відповідача, позивач звернувся за захистом своїх прав з позовом до суду.
Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги позивача, суд виходить з такого.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною першою статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Згідно зі статтею 1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII) військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Відповідно до частини першої статті 9 Закону № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.
Частиною другою статті 9 Закону № 2011-XII передбачено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Згідно з частиною третьою статті 9 Закону № 2011-XII грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Згідно з підпунктом 163.1.1 пункту 163.1 статті 163 Податкового кодексу України, від 2 грудня 2010 року № 2755-VI об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.
Підпункт 164.2.1 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України встановлює, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту).
Податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 Податкового кодексу України (підпункт 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України).
Відповідно до пункту 167.1 статті 167 Податкового кодексу України ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.
Згідно з пунктом 168.5 статті 168 Податкового кодексу України суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими, особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, а також визначених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" членами сім`ї, батьками, утриманцями загиблого (померлого) військовослужбовця, у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.
Умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ), співробітниками Служби судової охорони у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошова компенсація) визначено Порядком виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44 (далі - Порядок № 44).
За правилами пунктів 2, 3 Порядку № 44 грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.
Виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб».
Пунктами 4, 5 Порядку № 44 передбачено, що виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.
Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
Аналіз викладених правових норм свідчить про те, що військовослужбовець, звільнений з військової служби, має право на виплату грошової компенсації за утриманий податок з доходів фізичних осіб з грошового забезпечення в період проходження ним військової служби.
Верховний Суд у постановах від 27.09.2023 у справі № 420/23176/21, від 31.01.2024 у справі № 320/6441/22, від 18.04.2024 у справі № 160/10789/22, від 30.04.2024 у справі № 360/700/23 та від 19.09.2024 у справі № 400/7201/21 за результатами аналізу положень Порядку № 44 зазначив, що зміст пунктів 2-3 Порядку № 44 дає підстави для висновку, що грошова компенсація сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних, зокрема, військовослужбовцями, виплачується їм для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби одночасно з виплатою грошового забезпечення за місцем його одержання у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
Як вже зазначалося, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 02.07.2025 позивачу 30.10.2025 було здійснено перерахунок грошового забезпечення у розмірі 20276,89 грн згідно платіжної інструкції від 29.10.2025 №28527 з відрахування військового збору у розмірі 1316,68 грн. та ПДФО у розмірі 4740,05 грн, про що свідчить розрахунковий лист від 16.03.2026 №293 та на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18.07.2025 позивачу 25.02.2026 було здійснено нарахування та виплата індексації грошового забезпечення у розмірі 66164,66 грн. згідно платіжної інструкції від 24.02.2026 №4816 з відрахування військового збору у розмірі 4296,39 грн. та ПДФО у розмірі 15467,02 грн., про що свідчить розрахунковий лист від 20.03.2026 №302.
Проте, враховуючи нормативне регулювання спірних правовідносин щодо утримання податку з доходів фізичних осіб та виплати грошової компенсації військовослужбовцям суд вважає, що при виплаті грошового забезпечення позивач мав право на отримання грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до Порядку № 44.
Суд не погоджується з доводами відповідача, що вказані суми податку з доходів фізичних осіб не можуть бути компенсовані, адже виплата грошового забезпечення проведена позивачу на виконання рішення суду, яким не зобов`язано відповідача здійснити відповідні нарахування, та в той період коли позивач не виконував обов`язки військової служби.
З даного приводу суд зазначає, що не зазначення в судовому рішенні про проведення відповідної компенсації сум податку з доходів фізичних осіб не звільняє відповідача від виконання вищевказаних норм Порядку № 44.
При цьому суд вказує, що факт виключення позивача зі списків особового складу відповідача не впливає на його права, передбачені Порядком № 44, оскільки стосується виплати грошового забезпечення за час проходження військової служби.
За таких обставин, дії відповідача щодо відмови у здійснені компенсації сум податку з доходів фізичних осіб в даному випадку є протиправними.
Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій військової частини НОМЕР_1 , які полягають в надмірному утриманні із вищезазначених виплат ОСОБА_1 податку на військовий збір у розмірі 3,5% та зобов`язання здійснити повернення надмірно утриманого військового збору у розмірі 3,5%, суд зазначає таке.
Згідно з пунктом 16-1 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.
Відповідно до підпункту 1 підпункту 1.1 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України платниками збору є, зокрема особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.
Згідно з підпунктом 162.1.1 пункту 162.1 статті 162 Податкового кодексу України фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.
Відповідно до підпункту 1 підпункту 1.2 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України об`єктом оподаткування збором є для платників, зазначених у підпункті 1 підпункту 1.1 цього пункту, - доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.
Як уже вказувалось та слідує з підпункту 163.1.1 пункту 163.1 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.
Згідно з підпунктом 164.2.1 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту).
Ставка військового збору становить, зокрема для платників, зазначених у підпункті 1 підпункту 1.1 цього пункту, - 5 відсотків від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1 підпункту 1.2 цього пункту, крім доходів, які оподатковуються за ставкою, визначеною підпунктом 4 цього підпункту (підпункт 1 підпункту 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України).
Відповідно до підпункту 4 підпункту 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України ставка збору становить для військовослужбовців та працівників Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Головного управління розвідки Міністерства оборони України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної спеціальної служби транспорту України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань - 1,5 відсотка з доходу, одержаного у вигляді грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, які здійснюються відповідно до законодавства України (за винятком доходів, які звільняються від оподаткування військовим збором відповідно до підпункту 1.7 цього пункту).
Між тим суд зазначає, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у період дії воєнного стану» від 10.10.2024 № 4015-IX (набрав чинності 01.12.2024) збільшено ставку військового збору, зокрема, з 1,5% до 5% від оподатковуваного доходу фізичних осіб.
При цьому, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні» від 04.12.2024 № 4113 уточнений перелік доходів осіб, до яких застосовується ставка військового збору у розмірі 1,5 відсотка.
Згідно з абзацом 2 пункту 1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 04.12.2024 № 4113 зміни до пунктів 16-1 і 25 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України застосовуються з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у період дії воєнного стану» від 10.10.2024 № 4015-IX.
З огляду на те, що Закон України від 10.10.2024 № 4015-IX набрав чинності 01.12.2024, то зміни до пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України внесені Законом України № 4113 від 04.12.2024 щодо ставки військового збору у розмірі 1.5 відсотка застосовуються з 01.12.2024.
Як встановлено судом, на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 02.07.2025 позивачу 30.10.2025 було здійснено перерахунок грошового забезпечення у розмірі 20276,89 грн з відрахування військового збору у розмірі 1316,68 грн та на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18.07.2025 позивачу 25.02.2026 було здійснено нарахування та виплата індексації грошового забезпечення у розмірі 66164,66 грн. з відрахування військового збору у розмірі 4296,39 грн, тобто за ставкою 5%, що не заперечується сторонами.
Суд зазначає, що пунктом 2 розділу ІІ «;Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10.10.2024 № 4015-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у період дії воєнного стану» встановлено, що доходи платників військового збору - осіб, визначених пунктом 162.1 статті 162 Податкового кодексу України, нараховані за наслідками податкових періодів до набрання чинності цим Законом, оподатковуються за ставкою військового збору, що діяла до набрання чинності цим Законом, незалежно від дати їх фактичної виплати (надання), крім випадків, прямо передбачених Податковим кодексом України.
Виплата грошового забезпечення позивачу у вказаній сумі стосувалась періоду з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 та з 29 січня 2020 року по 22 листопада 2020 року (за час перебування позивача на військовій службі).
Отже, до такого доходу позивача, в силу положень вказаних норм, має застосовуватись ставка військового збору у розмірі 1,5%.
За таких обставин, дії відповідача щодо утримання військового збору у розмірі 5% з суми виплаченого позивачу грошового забезпечення, є протиправними.
Тож, відповідач безпідставно надмірно утримав 3,5% військового збору (5% замість 1,5%) з виплаченого грошового забезпечення позивача.
За вказаних вище обставин у сукупності, враховуючи те, що відповідачем протиправно не здійснено компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб при виплаті грошового забезпечення позивача на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 02.07.2025 у справі № 360/1070/25 та на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18.07.2025 у справі № 360/1148/25 та утримано військовий збір у розмірі 5% замість належного розміру - 1,5%, суд вважає, що належним, достатнім та ефективним способом захисту порушених прав позивача в даному випадку буде прийняття рішення про:
- визнання протиправними дій військової частини НОМЕР_1 щодо відмови у здійсненні компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення ОСОБА_1 , виплаченого на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 02.07.2025 у справі № 360/1070/25 та на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18.07.2025 у справі № 360/1148/25, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44, а також утримання із нарахованого грошового забезпечення позивача військового збору у розмірі 5%.
- зобов`язання військової частини НОМЕР_1 здійснити компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб, утриманого із грошового забезпечення ОСОБА_1 , яке виплачене на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 02.07.2025 у справі № 360/1070/25 та на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18.07.2025 у справі № 360/1148/25, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44, а також нарахувати та виплатити на користь позивача різницю суми військового збору (3,5%), утриманого понадміру з нарахованого грошового забезпечення на виконання рішення суду у справі № 360/1079/25 та рішення суду у справі №360/1148/25.
Щодо інших обставин, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, суд вважає за необхідне зауважити, що у пункті 25 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» зазначено, що суд зобов`язаний надавати відповідь на кожен із специфічних, доречних та важливих доводів заявника. Виходячи з позиції цього суду, що висловлена в пункті 42 рішення «Бендерський проти України», судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються.
Вказані вимоги зобов`язують суди при вирішенні справи у кожному конкретному випадку вживати передбачені законом заходи з метою з`ясування всіх обставин у справі, що мають значення для вирішення спору, встановити та надати вичерпну оцінку фактичним обставинам у межах спірних правовідносин з метою з`ясування об`єктивних причин та факторів, що зумовили настання для платника негативних наслідків у вигляді порушеного права, що підлягає захисту, та в достатній мірі висвітлити мотиви прийняття конкретних рішень.
З урахуванням зазначеного суд не надає оцінку іншим доводам сторін, оскільки вони не мають суттєвого впливу на рішення суду за результатами вирішення цього спору.
Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з обранням належного способу судового захисту.
Питання про розподіл судових витрат по сплаті судового збору відповідно до вимог статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судом не вирішується, оскільки позивач у спірних правовідносинах згідно з пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільнений.
Керуючись статтями 2, 9, 72, 77, 90, 94, 139, 241-246, 250, 255, 257, 258, 262, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.
Визнати протиправними дій військової частини НОМЕР_1 щодо відмови у здійсненні компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення ОСОБА_1 , виплаченого на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 02.07.2025 у справі № 360/1070/25 та на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18.07.2025 у справі № 360/1148/25, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44, а також утримання із нарахованого грошового забезпечення позивача військового збору у розмірі 5%.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб, утриманого із грошового забезпечення ОСОБА_1 , яке виплачене на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 02.07.2025 у справі № 360/1070/25 та на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18.07.2025 у справі № 360/1148/25, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44, а також нарахувати та виплатити на користь позивача різницю суми військового збору (3,5%), утриманого понадміру з нарахованого грошового забезпечення на виконання рішення суду у справі № 360/1079/25 та рішення суду у справі №360/1148/25.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 

Суддя 	О.В. Ірметова