Справа № 750/965/26
Провадження № 2/750/1399/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2026 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:
судді - Рахманкулової І.П.,
секретаря – Левченка К.С.,
за участю представника позивача – Логвиненко О.В.,
представника відповідача – Кушнеренка Є.Ю.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
в с т а н о в и в:

У січні 2026 року Акціонерне товариство «Облтеплокомуненерго» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за отримані послуги з централізованого опалення в сумі 45474 грн. 68 коп. за період з 01.03.2019 по 30.11.2025, заборгованість за отримані послуги з централізованого постачання гарячої води в сумі 19314 грн. 65 коп. за період з 01.12.2019 по 30.11.2025, заборгованість зі сплати абонентського обслуговування теплової енергії в сумі 990 грн. 68 коп. за період з 01.11.2021 по 30.11.2025, заборгованість зі сплати за абонентське обслуговування за послугу з постачання гарячої води в сумі 477 грн. 31 коп. за період з 01.11.2021 по 30.11.2025, втрати від інфляційних процесів в сумі 9108 грн. 82 коп. та 3% річних в сумі 2568 грн. 49 коп.
Обгрунтовано позов тим, що Акціонерне товариство «Облтеплокомуненерго» є теплопостачальною організацією та виконавцем послуг з постачання теплової енергії та гарячого водопостачання за адресою: АДРЕСА_1 . Будинок обладнано комерційним приладом обліку теплової енергії та гарячої води. Квартира АДРЕСА_2 в даному будинку була оснащена розподільним (індивідуальним) приладом обліку, який забезпечує індивідуальний облік споживання теплової енергії та картирними засобами розподільчого обліку гарячої води. Оскільки своєчасно не було проведено періодичну повірку розподільчого (індивідуального) приладу обліку теплової енергії та гарячої води нарахування за послуги постачання теплової енергії та горячої води проводилося з урахуванням комерційного (загально будинкового) засобу обліку теплової енергії та гарячої води. Власником вказаної квартири є ОСОБА_1 . Проте, у порушення вимог чинного законодавства відповідач не здійснював оплату за надані послуги, внаслідок чого утворилась заборгованість, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 лютого 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи.
26 березня 2026 року представник відповідача надіслав до суду пояснення у справі, в яких зазначив, що в Законі України «Про метрологію та метрологічну діяльність» прописана вимога проводити періодичну повірку лічильників. Міжповірочні інтервали затверджені наказом Мінекономрозвитку від 13.10.2016 № 1747. Міжповірочний термін становить 4 роки. Але згідно Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання (п.3 ч.2 ст.6) передбачено, що періодична повірка засобів вимірювальної техніки вузлів розподільного обліку здійснюється згідно з міжповірочним інтервалом, зазначеним у технічному паспорті на цей засіб, але не менше як один раз на шість років для засобів механічного типу та не менш як один раз на дев`ять років для засобів інших типів. В матеріалах справи позивач не вказує коли було встановлено розподільний (індивідуальний) прилад обліку відповідачу, лише посилається на те, що з 01.11.2021 року між позивачем та відповідачем діє Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії. Також, не зрозуміло коли була остання повірка розподільного (індивідуального) приладу обліку, який було встановлено в кв АДРЕСА_2 , не надано також доказів взагалі, що вказаний прилад наявний у ОСОБА_1 та потребує повірки. Щодо розрахунку заборгованості, представник зазначає, що за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 не проживає, та в загальному квартира не призначена для проживання, а отже відповідач не може користуватись комунальними послугами, а тому заборгованості у нього не може бути. Також, у квартирі АДРЕСА_2 відсутнє користування гарячою водою, а тому відповідачу не зрозуміло звідки виникли щомісячні платежі начебто за використання гарячої води, у зв`язку з чим просить відмовити у задоволенні позову. Також відповідач просить стягнути з позивача витрати на правову допомогу в розмірі 7000 (сім тисяч) гривень.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. 
Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову з підстав, зазначених у додаткових поясненнях.
Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд встановив таке.
Акціонерне товариство «Облтеплокомуненерго» надає населенню м. Чернігова послуги з централізованого гарячого водопостачання і централізованого опалення у відповідності до «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 № 630 та у вигляді послуги з постачання гарячої води і послуги з постачання теплової енергії з 01.11.2021 у відповідності до «Правил надання послуги з постачання гарячої води», затверджених Постановою КМУ від 11.12.2019 № 1182 та «Правил надання послуги з постачання теплової енергії», затверджених Постановою КМУ від 21.08.2019 № 830.
Будинок АДРЕСА_3 підключений до системи централізованого опалення, його обладнано комерційним приладом обліку теплової енергії. Квартира АДРЕСА_2 в даному будинку була оснащена розподільним (індивідуальним) приладом обліку, який забезпечує індивідуальний облік споживання теплової енергії та квартирними засобами розподільчого обліку гарячої води.
Відповідач є власником житлового приміщення та споживачем послуг з централізованого опалення/постачання теплової енергії та централізованого постачання гарячої води/постачання гарячої води, які надаються позивачем за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач, як власник квартири, має нести витрати на утримання нерухомого майна, так як відповідного до ст.322 ЦК України тягар утримання майна лежить на власнику.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
У частині першій та другій статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з частинами першою та другою статті 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до частин першої третьої статті 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
Частиною четвертою статті 319 Цивільного кодексу України передбачено, що власність зобов`язує.
Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VІІІ. Зокрема, цей Закон регулює відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води.
Так, згідно зі статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Плата за абонентське обслуговування - платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір) або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем) (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води).
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до комунальних послуг належать, зокрема, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води.
Учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг (частина перша статті 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
Пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.
Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок індивідуального споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Також, згідно з пунктом 1 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом.
Відповідно до пункту 2 частини другої статті 8 зазначеного Закону виконавець комунальної послуги зобов`язаний готувати та укладати із споживачем договори про надання комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов їх виконання згідно з типовим договором.
Частиною сьомою статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV (який регулював спірні відносини до введення в дію Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VІІІ) було визначено, що договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем – фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання.
Згідно із частиною першою статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
За змістом частини п`ятої статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.
01 жовтня 2021 року на виконання вимог частини п`ятої статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» позивачем було опубліковано на офіційному веб-сайті Типовий індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії та Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання гарячої води, згідно з пунктами 1 яких вони є публічними договорами приєднання, укладеними з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України та в порядку частини п`ятої статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».
Положеннями пунктів 2, 4 Типового індивідуального договору про надання послуг з постачання теплової енергії та Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання гарячої води визначено, що ці договори набувають чинності після 30 днів з моменту розміщення їх на веб-сайті виконавця. Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної Заяви-приєднання (Додаток 1 до цього Договору), сплата рахунку за надані послуги, факт отримання послуги.
Відповідно до частин п`ятої, сьомої статті 21 та частини четвертої статті 22 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. Послуга з постачання гарячої води надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання гарячої води, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.
Статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» також передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
За положеннями пункту 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, чинним на час виникнення спірних правовідносин, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку.
Згідно із пунктом 17 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення № 630, чинним на час виникнення спірних правовідносин, послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку води.
Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, чинним на час виникнення спірних правовідносин, було визначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.
Відповідно до пункту 20 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення № 630, чинним на час виникнення спірних правовідносин, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.
Крім того, за приписами пункту 33 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21 серпня 2019 року, плата виконавцю за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем складається з: плати за послугу, визначеної відповідно до цих Правил та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання; плати за абонентське обслуговування, визначеної виконавцем, розмір якої не може перевищувати граничного розміру, встановленого Кабінетом Міністрів України; плати за технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують надання відповідної послуги, що визначається окремим договором між виконавцем та співвласниками багатоквартирного будинку.
Згідно з пунктом 35 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21 серпня 2019 року, розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором. За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів.
Відповідно до пункту 34 Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1182 від 11 грудня 2019 року, плата виконавцю за індивідуальним договором про надання послуги з постачання гарячої води з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання послуги складається з: плати за послугу, визначеної відповідно до цих Правил та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу спожитої гарячої води або за нормами споживання, встановленими органом місцевого самоврядування, до встановлення вузла комерційного обліку; плати за витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), що розраховується виходячи з розміру затвердженого тарифу на послугу з постачання теплової енергії та визначеного обсягу відповідно до Методики розподілу; плати за абонентське обслуговування, визначеної виконавцем, розмір якої не може перевищувати граничного розміру, встановленого Кабінетом Міністрів України; плати за технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують надання відповідної послуги, яка визначається окремим договором між виконавцем та співвласниками багатоквартирного будинку.
Згідно з пунктом 37 Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1182 від 11 грудня 2019 року, розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги, обсягу теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором.
Відповідно до пункту 39 Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1182 від 11 грудня 2019 року, споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору. Споживач не звільняється від плати за абонентське обслуговування у разі відсутності фактичного споживання ним послуги або у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого теплопостачання та постачання гарячої води. Споживач не звільняється від плати за витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) у разі відключення (відокремлення) квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого теплопостачання та постачання гарячої води.
Згідно з частиною першою статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на споживачів покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг.
Частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Позивачем надавалися відповідачу послуги централізованого опалення/постачання теплової енергії та централізованого постачання гарячої води/постачання гарячої води.
В порушення вимог чинного законодавства відповідач не здійснював оплату за надані послуги у повному обсязі, що порушує право позивача на одержання плати за надані послуги у встановлений законодавством строк, в результаті чого виникла заборгованості за отримані послуги з централізованого опалення в сумі 45474 грн. 68 коп. за період з 01.03.2019 по 30.11.2025, заборгованості за отримані послуги з централізованого постачання гарячої води в сумі 19314 грн. 65 коп. за період з 01.12.2019 по 30.11.2025, заборгованість зі сплати за абонентське обслуговування за послугу з постачання теплової енергії за період з 01.11.2021 по 30.11.2025 в сумі 990 грн. 68 коп., заборгованість зі сплати за абонентське обслуговування за послугу з постачання гарячої води за період з 01.11.2021 по 30.11.2025 в сумі 477 грн. 31 коп., втрати від інфляційних процесів в сумі 9108 грн. 82 коп. та 3% річних в сумі 2568 грн. 49 коп. за період з 01.01.2024 по 31.12.2025 (а.с. 14-25).
Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до частини першої статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Згідно з частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом .
Відповідно до частини другої статті 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Позивач надавав послуги з опалення квартири та постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є відповідач.
Як на підстави заперечення проти позовних вимог щодо стягнення заборгованості за теплопостачання та гаряче водопостачання, відповідач посилається на те, що він вказаними послугами не користувався, а тому обов`язку їх оплачувати у нього не виникло. 
Представник відповідача у судовому засіданні пояснив, що відповідач не проживає за адресою: АДРЕСА_1 та взагалі квартира не призначена для проживання, квартира стоїть пуста вже декілька років, у квартирі відсутня гаряча вода. Крім того, представник зазначив, що будинок обладнано комерційним приладом обліку теплової енергії та гарячої води. Квартира АДРЕСА_4 , в даному будинку була оснащена розподільним (індивідуальним) приладом обліку, який забезпечує індивідуальний облік споживання теплової енергії та квартирними засобами розподільчого обліку гарячої води. Однак, своєчасно не було проведено періодичну повірку розподільчого (індивідуального) обліку теплової енергії та гарячої води нарахування за послуги з постачання теплової та постачання гарячої води проводиться з урахуванням комерційного (загальнобудинкового) засобу обліку теплової енергії та гарячої води. Позивач посилається на те, що в Законі України «Про метрологію та метрологічну діяльність» прописана вимога проводити періодичну повірку лічильників. Міжповірочні інтервали затверджені наказом Мінекономрозвитку від 13.10.2016 № 1747. Міжповірочний термін становить 4 роки. Зобов`язання щодо проведення періодичної повірки приладів обліку закріплено також в Законі України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання». Але, згідно п.3 ч.2 ст.6 ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», періодична повірка засобів вимірювальної техніки вузлів розподільного обліку здійснюється згідно з міжповірочним інтервалом, зазначеним у технічному паспорті на цей засіб, але не менш як один раз на шість років для засобів механічного типу та не менш як один раз на дев`ять років для засобів інших типів.
Згідно п.п. 11 п. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний інформувати управителя, виконавців комунальних послуг про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором.
Відповідно до п. 43 «Правил надання послуги з постачання гарячої води», затверджених Постановою КМУ від 11.12.2019 № 1182, споживач має право на неоплату вартості послуг у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів за умови надання виконавцю заяви та документального підтвердження (зокрема, довідки з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби (у тому числі отримані в іноземній державі), відбування покарання тощо, іншого документа, що підтверджує право на виїзд з України чи в`їзд в Україну у відповідний період часу) в електронній або паперовій формі відповідно до умов договору; це право не звільняє споживача від зобов`язання відшкодовувати витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції).
Відповідач, у вказаний у позовній заяві період, жодного разу не повідомляв надавача послуг про викладені у поясненнях обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень щодо нарахування заборгованості за послуги з централізованого постачання гарячої води та опалення. 
Доводи представника відповідача про те, що лічильники у квартирі відповідача не потребували повірки спростовуються наявними у справі доказами, адже прилад обліку теплової енергії востаннє був повірений у 2018 році , дата наступної повірки – грудень 2022 року, а повірений фактично 20 червня 2024 року (а.с.12,57)
Якщо повірка лічильника не була проведена в терміни передбачені чинним законодавством, його показання не можуть братися до розрахунку.
Дані про повірку водолічильника в квартирі відповідача відсутні, а тому позивач проводив нарахування по нормам споживання на одну особу, а з травня 2025 року за загальнобудинковим лічильником гарячого водопостачання.
При цьому, слід врахувати, що постановою Кабінету Міністрів України від 07.04.2023 №440  «Деякі питання повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки в умовах воєнного та надзвичайного стану», визнано такою, що втратила чинність, постанову Кабінету Міністрів України від 5 квітня 2022 року № 412 «Деякі питання повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки в умовах воєнного стану», тобто проведення повірки лічильників стало обов`язковим. 
До суду на підтвердження позовних вимог АТ «ОТКЕ» надано: - показники індивідуального приладу обліку теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 за період з 2007 по 2026 роки та показники індивідуального лічильника теплової енергії за період з 2016 по 2026 роки (а.с.62-63)
З вказаних документів видно, що відповідач передав показник приладу обліку гарячої води востаннє у 2019 році, а теплової енергії – у 2021 році.
Позивачем надані детальні розрахунки нарахувань за послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води, абонентської плати, а також трьох відсотків річних та втрат від інфляції (а.с.14-25)
Будь-яких контррозрахунків, заперечень щодо наданих позивачем розрахунків, належних та допустимих доказів на їх спростування відповідач не надав.
Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022 (Указ затверджено Законом №2102-ІХ від 24 лютого 2022 року) введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який на час розгляду справи не скасований.
Постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» визначено, що в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні», до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх не оплати або оплати не в повному обсязі.
Ця постанова набрала чинності з дня її опублікування і застосовувалася з 24 лютого 2022 року.
Однак, відповідно до пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України №1405 від 29 грудня 2023 року «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати житлово-комунальних послуг», яка набрала чинності 30 грудня 2023 року, пункт 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» викладено у новій редакції та зазначено, що з 30 грудня 2023 року заборона на нарахування штрафних санкцій, припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг та стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги у зв`язку з неоплатою їх в не повному обсязі стосується виключно територій де ведуться бойові дії (можливих бойових дій) або тимчасово окупованих територій, до яких м. Київ не відноситься.
Таким чином, позивач правомірно нараховував відповідачу у період з 01 січня 2024 року по 31 грудня 2025 року інфляційні втрати та 3% річних на заборгованість з оплати житлово-комунальних послуг.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що наявними у справі доказами підтверджено, що відповідач в порушення умов укладеного договору та вимог чинного законодавства не виконав свої зобов`язання, а саме не сплатив своєчасно та в повному обсязі кошти за послуги з постачання теплової енергії та гарячого водопостачання, а також плати за абонентське обслуговування у спірний період, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість у визначеному позивачем розмірі.
Отже, виходячи з презумпції обов`язку споживачів сплачувати за надані виконавцем житлово-комунальні послуги, враховуючи відсутність належних, допустимих та достовірних доказів на спростування наявності спірної заборгованості у відповідача на момент ухвалення судом рішення, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову АТ «ОТКЕ» у повному обсязі. 
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору.
На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 4, 10-13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 273, 279, 354, 355 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов Акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» (місцезнаходження: вул. Реміснича, 55-б, м. Чернігів; ідентифікаційний код юридичної особи - 03357671) до ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» заборгованість за отримані послуги з централізованого опалення за період з 01.03.2019 по 30.11.2025 у сумі 45474 грн. 68 коп. (сорок п`ять тисяч чотириста сімдесят чотири грн. 68 коп.), заборгованість за отримані послуги з централізованого постачання гарячої води за період з 01.12.2019 по 30.11.2025 у сумі 19314 грн. 65 коп. (дев`ятнадцять тисяч триста чотирнадцять грн. 65 коп.), заборгованість зі сплати абонентського обслуговування теплової енергії за період з 01.11.2021 по 30.11.2025 у сумі 990 грн. 68 коп. (дев`ятсот дев`яносто грн. 68 коп.), заборгованість зі сплати за абонентське обслуговування за послугу з постачання гарячої води за період з 01.11.2021 по 30.11.2025 у сумі 477 грн. 31 коп. (чотириста сімдесят сім грн. 31 коп.), втрати від інфляційних процесів в сумі 9108 грн. 82 коп. (дев`ять тисяч сто вісім грн. 82 коп.) та 3% річних в сумі 2568 грн. 49 коп. (дві тисячі п`ятсот шістдесят вісім грн. 49 коп.)
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» 3328 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження  - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складено 29.04.2026.

Суддя