Справа № 510/1541/24
Провадження 2/510/344/26

Р І Ш Е Н Н Я
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

 
21.04.2026 р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: головуючого судді - Сорокіна К.В.,
при секретарі – Івановій Н.С.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду в місті Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно, -
в с т а н о в и в:
Позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 15.12.2023 року вона домовилась із відповідачкою про купівлю квартири АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим був укладений договір купівлі – продажу, який не було посвідчено у нотаріальному порядку. Сторони домовились про усі суттєві умови договору, відбулось повне виконання договору, однак відповідачка ухиляється від посвідчення укладеного договору купівлі – продажу у нотаріальному порядку.
Позивачка у підготовче судове засідання не з`явилась, направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. 
Відповідачка у підготовче судове засідання не з`явилась, направила до суду заяву про визнання позовних вимог, в якій також просила розглянути справу за її відсутності. 
Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.
В ході розгляду справи судом встановлено, що відповідачці ОСОБА_2 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 . Право власності у відповідачки на нерухоме майно виникло на підставі договору міни від 09.07.1998 р., серії ААО№303029. Право власності зареєстровано 16.09.2014 р. у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (витяг № 26385284 від 16.09.2014 р.).
15.12.2023 р. ОСОБА_1 домовилась із відповідачкою про купівлю квартири квартира АДРЕСА_1 .
В той же день було укладено відповідний письмовий договір купівлі – продажу, який не було посвідчено у нотаріальному порядку, однак сторони домовилися про усі суттєві умови договору, крім того, відбулось повне виконання договору, а саме відповідачка передала позивачці нерухоме майно, що підтверджується відповідним актом приймання-передання від 15.12.2023 р., а позивачка передала відповідачці обумовлену суму коштів у розмірі 110 000 грн, що підтверджується відповідною розпискою відповідача від 15.12.2023 р. Також сторони домовились про зустріч 20.12.2023 року о 11 год. 00 хв. у нотаріуса в місті Рені, Одеської області, для нотаріального посвідчення договору купівлі - продажу, без будь-яких інших додаткових повідомлень та нагадувань про це.
Проте, до теперішнього часу договір купівлі-продажу нотаріально не посвідчений, оскільки відповідач у обговорений строк не з`явився у нотаріуса. Усі спроби позивачки та вимоги до відповідачки щодо нотаріального посвідчення договору купівлі – продажу були безрезультатними. Відповідач ігнорує позивачку, на телефонні дзвінки не відповідає, та безпідставно відмовляється від зустрічі у нотаріуса, та не вживає заходів з посвідчення договору у встановленому порядку.
З огляду на наведене позивачка вважає, що відповідачка ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі – продажу від 15.12.2023 
Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки надані суду докази в повному обсязі підтверджують обставини викладені у позовній заяві. 
Відповідно до ст. 657 ЦК України, договір купівлі – продажу повинен бути укладений у письмовій формі і посвідчений нотаріально, якщо хоча б однією із сторін є громадянин, і недотримання цієї вимоги є підставою для визнання укладеного договору недійсним. Разом з тим, між сторонами була досягнута взаємозгода відносно всіх істотних умов договору, оскільки позивачка передала продавцю обумовлену суму коштів, а продавець передав позивачці нерухоме майно в натурі та документи на нього. 
Згідно норм ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Однак, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.
Згідно матеріалів справи, сторонами, при укладанні договору купівлі – продажу була досягнута угода по всіх істотних умовах, крім того відбулось повне виконання договору, а саме відповідач передав позивачці нерухоме майно, що підтверджується актом прийому-передання за договором купівлі-продажу від 15.12.2023 р., а остання, у свою чергу, передала відповідачу обумовлену суму коштів, що підтверджується розпискою відповідача від 15.12.2023 р., позивачка прийняла нерухоме майно, фактично вступила у володіння цим майном. 
Відповідачка жодного разу не висувала вимоги щодо повернення об`єкту нерухомості, не заперечував проти визнання права власності за позивачкою, про що свідчить заява, яка міститься в матеріалах справи. 
Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно до ч. 3 ст. 334 ЦК України, вбачається, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. 
Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. 
Підстав, які не дозволяють визнання права власності за позивачкою, судом не встановлено. Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги.
З врахуванням вищевикладеного та керуючись ст.ст. 220, 328, 657 ЦК України, ст.ст. 4, 7, 10, 12, 13, 18, 50, 81, 89, 133, 141, 200, 206, 223, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України суд, –
В И Р І Ш И В :
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно - задовольнити.
Договір купівлі-продажу від 15.12.2023 року, за яким ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_1 прийняла у власність квартиру АДРЕСА_1 - визнати дійсним.
Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) право приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 .
Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 

Суддя К.В. Сорокін