Справа № 750/1578/26
Провадження № 2/750/1651/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2026 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:
судді Косенка О.Д.,
секретар судових засідань – Суконнова В.М.,
за участі Відповідача – ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, -

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» (далі – Позивач) звернулося з позовом до  ОСОБА_1 (далі – Відповідач) про стягнення заборгованості за договором.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Відповідач уклала із Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» договір споживчого кредиту № 92352 від 16 грудня 2021 року. 28 січня 2025 року між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та Позивачем укладено договір факторингу № 28012025, за яким Позивач набув прав грошової вимоги до Відповідача в сумі 64356,89 грн.
Позивач просить стягнути з Відповідача на свою користь заборгованість по кредиту у загальному  розмірі 64356,89 та понесені у зв`язку з розглядом справи судові витрати. Представник позивача в своєму позові просив справу розглядати без його участі, позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Ухвалою суду від 13.02.2026 відкрито провадження у справі та її розгляд призначено на 07.04.2026 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
У зв`язку з неявкою Відповідача розгляд справи судом відкладено на 13.05.2026 та здійснено повторний виклик сторін.
Від представника Позивача через систему «Електронний Суд» надійшла заява про розгляд справи без його участі.
Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнала. Пояснила, що дійсно отримувала кредит за вказаних у позові обставин та у розмірі. Не повернула у зв`язку з тяжкими життєвими обставинами, зокрема втратою роботи та розлученням з чоловіком. Частково погашала борг у розмірі 4,8 тис. грн, мала намір сплачувати кошти банку, але дізналася, що банк вже відчужив право вимоги іншій фінансовій установі. Заявила клопотання про зменшення відсотків по кредиту та судових витрат, зокрема витрат на правничу допомогу.
Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.
16 грудня 2021 року Відповідач звернулася до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» із заявою на видачу кредиту № 100340945, в якій просила встановити ліміт кредитної лінії в сумі 80556,00 грн. та видати їй перший транш кредиту в розмірі 25000,00 грн. у момент його підписання на умовах, вказаних у пункті 5 цієї заяви та кредитного договору (а.с. 12).
16 грудня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» (кредитодавець) та Відповідачем (позичальник) було укладено договір про споживчий кредит № 92352, за умовами якого кредитодавець надав відповідачу кредит з метою задоволення потреб позичальника, не пов?язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов?язків найманого працівника та інші не заборонені законодавством цілі, окремими траншами (частинами) (а.с. 7-8).
Типом кредиту є кредитна лінія. Ліміт кредитної лінії (загальний розмір кредиту) не може перевищувати 80556,00 грн (пункт 2.1 договору).
Згідно з пунктом 2.2.2 договору перший транш у сумі 25000,00 грн. надається не пізніше наступного дня після укладення договору в наступному порядку: у розмірі 21000,00 грн. на рахунок/картку позичальника № НОМЕР_1 , відкритий у банку в національній валюті, другий транш у розмірі 4000 грн. 00 коп. шляхом погашення заборгованості Позичальника за комісією.
Пунктом 2.3. договору визначено, що проценти за користування першим траншем кредиту нараховуються за ставкою 220% річних. Проценти за користування другим траншем кредиту нараховуються за ставкою, що не може перевищувати 550% річних.
Відповідно до пунктів 2.4, 2.5 договору знижений тариф комісії за управління та обслуговування першого траншу складає 1 гривня. Стандартний (базовий) тариф комісії за управління та обслуговування першого траншу складає 200 грн. Комісія за надання першого траншу складає 4000 грн. 00 коп., що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення цього договору за ставкою 16,00% від загальної суми першого траншу за рахунок власних коштів позичальника або за рахунок кредиту, якщо це передбачено пунктом 2.2.2 цієї індивідуальної частини.
Згідно з пунктами 2.6, 2.6.1, 2.6.2 договору загальний строк кредитування за цим договором складає 1279 днів. Строк на який надається перший транш складає 547 днів (строк кредитування за першим траншем). Строк, на який надається окрема частина кредиту за першим траншем встановлюється Графіком платежів. Періодичність виплати кредиту, процентів та комісії за першим траншем: 1 раз на місяць Конкретні дати вказані в графіку платежів. Строк, на який надається другий транш, складає від 84 днів до 24 місяців (строк кредитування за другим траншем). Строк на який надається другий транш та окремі його частини встановлюється Графіком платежів. Періодичність виплат кредиту, процентів та комісії за другим траншем, а також конкретні дати виплат вказуються в графіку платежів і не можуть бути рідшими ніж 1 раз на місяць та частішими ніж 1 раз на 2 тижні.
Відповідно до пунктів 2.7, 2.7.1 договору загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складає (не перевищує) 185976 грн. 32 коп. Загальні витрати за першим траншем складають 61706 грн. 36 коп.
Копією листа ТОВ «ФК «ЕЛАЄНС» від 20 березня 2025 року підтверджується, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» надало відповідачу кредит у сумі 21000 грн. згідно з кредитним договором № 92352 від 16 грудня 2021 року (а.с. 32).
28 січня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» (клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (фактор) укладено договір факторингу № 28012025, за яким на умовах, встановлених цим договором, клієнт передав (відступив) фактору за плату, а фактор прийняв належні клієнту грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами, вказаними в Реєстрі боржників, укладеними між клієнтом і боржниками (портфель заборгованості) (а.с. 40-44).
Згідно з пунктом 1.2. договору внаслідок передачі (відступлення) портфеля заборгованості за цим договором фактор заміняє клієнта у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості та відповідно вказаних у Реєстрі боржників, та набуває прав грошових вимог клієнта за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов?язань боржників за кредитними договорами. До фактора переходять права клієнта як первісного кредитора за кредитними договорами (договорами про надання споживчого кредиту) в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Зокрема фактор має право здійснювати нарахування та стягнення процентів за користування кредитом та/чи процентів за порушення грошового зобов?язання (відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України) за кредитними договорами (в тому числі за періоди, що передували відступленню прав вимоги, якщо такі нарахування не були здійснені Клієнтом) за умови дотримання вимог чинного законодавства України, нарахування та стягнення неустойки (штраф, пеня) за порушення боржниками грошових зобов?язань, нарахування будь-яких платежів і комісій відповідно до умов кредитних договорів.
Копією платіжної інструкції кредитового переказу коштів № 0491640000 від 28 січня 2025 року підтверджується сплата позивачем Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» 2047654 грн. 81 коп. за договором факторингу № 28012025 від 28 січня 2025 року (а.с. 49).
Відповідно до копії акту приймання-передачі Реєстру боржників для друку від 28 січня 2025 року до договору факторингу № 28012025 від 28 січня 2025 року клієнт передав, а фактор прийняв Реєстр боржників для друку від 28 січня 2025 року, складений за формою згідно з Додатком № 1 до договору (а.с. 50).
З копії Реєстру боржників для друку до договору факторингу № 28012025 від 28 січня 2025 року та копії витягу з Додатку № 1 до договору факторингу № 28012025 від 28 січня 2025 року Реєстр боржників для друку до договору факторингу № 28012025 від 28 січня 2025 року слідує, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» набуло права грошової вимоги, зокрема, до відповідача за договором № 92352 від 16 грудня 2021 року в сумі 64356 грн. 89 коп., до якої входить: 24489,00 грн. – заборгованість по тілу кредиту, 38067 грн. 89 коп. – заборгованість за процентами та 1800 грн. – заборгованість за комісією (а.с. 52-54).
За нормами пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно зі статтею 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до частини першої статті 1078 Цивільного кодексу України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
У статті 512 Цивільного кодексу України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 Цивільного кодексу України).
Згідно із частиною першою статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно із частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно із статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» свої зобов`язання за договором виконало та надало відповідачу кредит.
Зокрема, довідкою ТОВ «Елаєнс», яка надана Позивачем підтверджується зарахування 16 грудня 2021 року на рахунок відповідача грошових коштів у сумі 21000 грн. (а.с. 92).
Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до частини першої статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Частинами першою, другою статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Згідно із частиною другою статті 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Враховуючи, що Відповідач в добровільному порядку не повернув фактично отримані та використані надані позивачем грошові кошти, що свідчить про порушення прав позивача, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту та відсотків підлягає задоволенню.
Щодо стягнення з Відповідача заборгованості по комісії за обслуговування кредиту суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
Разом з тим, у постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». 
У договорі № 92352 від 16 грудня 2021 року, що укладений між відповідачем та первісним кредитодавцем передбачено необхідність сплати комісії за обслуговування кредитом за зниженим тарифом у розмірі 1,00 грн , за стандартним тарифом у розмірі 200,00 (п.2.4) .
При цьому в укладеному сторонами кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позичальнику та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту, а також відсутні докази надання таких послуг відповідачу.
Ураховуючи, що Позивач не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати комісію за управління кредитом заборгованості є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Аналогічних висновків у справі з подібними правовідносинами дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження № 61-4202сво22)
З урахуванням викладеного плата за комісію за обслуговування кредиту за договором № 92352 від 16 грудня 2021 року стягненню не підлягає, оскільки відповідно до абзацу першого частини 1 статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.
Так, відповідно до абзацу другого частини 1 статті 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Враховуючи викладене, суд вважає, що позов в частині стягнення з відповідача заборгованості за комісією за обслуговування кредиту в сумі 1800,00 грн задоволенню не підлягає.
Право на правничу допомогу в Україні гарантовано статтею 59 Конституції України та статтею 15 ЦПК України.
За приписами статей 133, 137 ЦПК України витрати на правничу допомогу відносяться до судових витрат.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 та п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частинами 1, 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з ч. 1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі, зокрема, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
При зверненні до суду із позовною заявою позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 662,40 грн.
Відповідач повністю визнав позовні вимоги в частині розірвання шлюбу, відтак судовий збір у розмірі 1331,20 грн підлягає поверненню Позивачу.
Зважаючи на те, що 50% сплаченого судового збору мають бути повернуті Позивачу у зв`язку із визнанням відповідачем позову, із Відповідача на користь позивача також підлягає стягненню 50% сплаченого судового збору у розмірі 1331,20 грн.
Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Згідно з пунктом третім частини другої статті 141 ЦПК судові витрати, у тому числі витрати на професійну правничу допомогу, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Правову допомогу при зверненні до суду з позовною заявою позивачу надавало АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС». Позивачем заявлено до стягнення відшкодування витрат на надання правничої допомоги в розмірі 16 000 грн. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу Позивачем надано копії: Договору № 02-07/2024 від 02.07.2024 (а.с. 62-64), Заявки на надання юридичної допомоги № 2612 від 01.12.2025 (а.с. 68), Витягу з Акту № 25 про надання юридичної допомоги від 31.12.2025 (а.с.69). Згідно з актом юридична допомога полягала у наданні усної консультації 2 години вартістю 4000 грн та складанні позовної заяви тривалістю 4 години, вартістю 12 000 грн.
Частиною 3 статті 141 ЦПК України визначено критерії, які враховує суд при розподілі судових витрат, зокрема, суд має оцінити обґрунтованість таких витрат та пропорційність їх до предмету спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін.
Верховний Суд у постанові від 22.05.2024 у справі № 205/5969/15-ц вказав, що при визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 зроблено правовий висновок, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. 
Справа, яка розглядається судом, відноситься до категорії малозначних. Позовна заява є типовою, її текст майже повністю дублюється у інших позовних заявах Позивача, які перебувають на розгляді в суді, її підготовка, а також вивчення документів та надання консультацій у такій справі не передбачає значних витрат зусиль та часу.
Визначаючи розмір витрат на професійну правничу допомогу, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, з урахуванням пропорційного зменшення у зв`язку з частковим задоволенням позову, а також характеру правовідносин, ціни позову, обсягу та реальності наданих адвокатом послуг, необхідності вчинення процесуальних дій, принципів обґрунтованості, співмірності судових витрат та розумності їхнього розміру, суд доходить висновку про необхідність їх стягнення у розмірі 3 000 грн.
Керуючись ст. ст. 4, 12-13, 19, 81, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, -
ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути із  ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» (03150, м. Київ, вул. Ґедройця Єжи, буд. 6, офіс 521, код ЄДРПОУ: 42640371) заборгованість за договором споживчого кредиту № 92352 від 16 грудня 2021 року у розмірі 62556 (шістдесят дві тисячі п`ятсот п`ятдесят шість) гривень 89 копійок.
Стягнути із  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» 1331 (одну тисячу триста тридцять одну) гривню 20 копійок у відшкодування витрат по сплаті судового збору.
Стягнути із  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» 3 000,00 (три тисячі) гривень у відшкодування витрат на професійну правову допомогу.
Повернути позивачу Товариству з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» з державного бюджету 50 відсотків судового збору, а саме 1 331 (одну тисячу триста тридцять одну) гривню 20 копійок у відшкодування витрат по сплаті судового збору, сплаченого при подачі позову, згідно квитанції № 0607120617 від 04.04.2026, сплачених в АТ «ОТП БАНК», ідентифікатор документа в Казначействі 969009327.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя