Справа № 344/6167/24
Провадження по справі № 2/354/64/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2026 року м. Яремче

Яремчанський міський суд Івано-Франківської області в складі: 
головуючої - судді Остап`юк М.В.
при секретарі Крицкалюк Я.М.
за участю:
позивача: ОСОБА_1 
представника позивачки: адвоката Челій-Пушкар О.І.
представника відповідача: адвоката Димитрашка Д.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Яремче цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя. в якому просив суд:
- визнати спільним сумісним майном позивача та відповідача житловий будинок, загальною площею 129,3 кв.м, який розташований за адресою АДРЕСА_1 ; житловий будинок, загальною площею 42,3 кв.м, який розташований за адресою АДРЕСА_1 ; житловий будинок, загальною площею 185,1 кв.м, який розташований за адресою АДРЕСА_1 ; земельну ділянку, площею 0,1465 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 2611091501:10:007:0174, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 .
В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя, визнати за позивачем право власності на:
частину житлового будинку, загальною площею 129,3 кв.м, який розташованого за адресою АДРЕСА_1 ; 
частину житлового будинку, загальною площею 42,3 кв.м, який розташованого за адресою АДРЕСА_1 ;
частину житлового будинку, загальною площею 185,1 кв.м, який розташованого за адресою АДРЕСА_1 ;
частину земельної ділянки, площею 0,1465 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 2611091501:10:007:0174, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 13 грудня 2008 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб. Під час перебування у зареєстрованому шлюбі побудували 3 житлові будинки: площею 129, 3 кв.м, який розташований за адресою АДРЕСА_1 , площею 42,3 кв.м, який розташований за адресою АДРЕСА_2 ; площею 185,1 кв.м, який розташований за адресою АДРЕСА_1 . Вказані житлові будинки були збудовані на земельній ділянці, площею 0,1465 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 2611091501:10:007:0174, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 . Позивач вказує, що з моменту укладення шлюбу та до початку війни проживали з відповідачкою разом. В подальшому, остання переїхала в Чехію, у зв`язку із війною, а згодом у США, і постійно там проживає. Рішенням Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 10.04.2024 року у справі № 344/4860/24, шлюб між ними було розірвано. На даний час є нагальним питання поділу спільного майна. Позивач вказує, що будинки і земельна ділянка є сумісним нерухомим майном, підлягає поділу в рівних частинах між сторонами. Крім того, зважаючи на те, що спірні будинки є спільною сумісною власністю подружжя, земельна ділянка під таким будинком належить подружжю у тих же частках. Оскільки спільної згоди сторони не дійшли щодо поділу майна, позивач вимушений звернутись до суду із даним позовом. 
Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 06 травня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. 
Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 10.06.2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.
Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 21.10.2025 відмовлено у задоволенні клопотання про повернення до стадії підготовчого судового засідання та об`єднання в одне провадження цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя зі справою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя. 
Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 20.05.2025 зупинено провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі №354/2240/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.
Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 16.06.2025 ухвалу Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 20.05.2025 скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позові. Просили позов задовольнити у повному обсязі.
Представник відповідача заперечив відносно задоволення позовних вимог, оскільки позов не охоплює всю масу майна, набутого подружжям під час шлюбу, зокрема транспортні засоби, з приводу якого триває судовий спір. А тому, неможливо всесторонньо розглянути вказану справу. Крім того, в частині визнання за відповідачем частки земельної ділянки категорично заперечив, оскільки остання належала відповідачці ще до одруження та набута нею у порядку безоплатної приватизації із земель, що перебували у користуванні її батьків. 
Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до вимог статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
За правилами статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Судом встановлено, що 13 грудня 2008 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Саджавської сільської ради Богородчанського району Івано-Франківській області, актовий запис № 12.
Згідно з Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №15319437 відповідачка є власником житлового будинку,що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 129,3 кв.м., житловою площею 69,6 кв.м, право власності на який виникло у 2013 році на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 24.12.2013 року, виданого відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №9459832 від 24.12.2013 (т.1 а. с. 10).
Згідно з Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №311558335 відповідачка є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 42,3 кв. м., житловою площею 33,9 кв.м., право власності на який виникло у 2022 році на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №65026373 від 04.10.2022, виданого відповідно до рішення Яремчанської міської ради Івано-Франківської області №48 від 27.04.2021 (т.1 а. с. 16).
Згідно з Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №336579851, відповідачка є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 185,1 кв. м., житловою площею 109,6 кв.м., право власності на який виникло у 2023 році на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №68130673 від 22.06.2023 (т.1 а. с. 23).
Таким чином, за час подружнього життя сторони набули право власності на три житлові будинки, які зареєстровані на ім`я відповідачки.
Рішенням Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 10.04.2024 року у справі № 344/4860/24, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу було задоволено, та шлюб між сторонами розірвано.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між сторонами наявний спір щодо поділу майна подружжя, оскільки об`єкт нерухомості: будинки - побудовані за спільні кошти та спільними зусиллями сторін в період шлюбу, а відтак є спільним сумісним нерухомим майном, в зв`язку з чим підлягає поділу в рівних частинах між сторонами, та земельна ділянка під таким будинком належить подружжю у тих же частках, а тому зважаючи на те, що відповідачкою зазначені обставини не визнавалися в досудовому порядку, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Заперечуючи проти позовних вимог, сторона відповідача не спростувала твердження позивача про те, що вказані об`єкти нерухомості збудовані за спільні кошти та спільними зусиллями сторін.
Перевіряючи обґрунтованість та доведеність позовних вимог, а також заперечень на позов, суд приймає до уваги те, що статтею 60 Сімейного кодексу України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
За нормами сімейного законодавства, умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані з сім`єю інтереси одного з подружжя (частини третя статті 61 та частина четверта статті 65 Сімейного кодексу України).
Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 Сімейного кодексу України та статтею 372 Цивільного кодексу України.
Відповідно до статті 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Згідно з пунктом 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суди повинні враховувати, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу.
Пунктом 22 вказаної Постанови Пленуму встановлено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України, а відповідно до пункту 24 та пункту 25 Постанови, до складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.
Відповідно до частини першої статті 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Вирішуючи спір між колишнім подружжям про поділ майна, суд встановлює: 
1) обсяг спільного майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства - ним є будинок та комплекс будівель та споруд; 
2) з`ясовує джерело та час його придбання, - майно придбане в період наявних офіційно зареєстрованих шлюбних відносин.
Таким чином встановлено, що три житлові будинки, які є предметом спору, набуті у власність у період перебування Сторін у шлюбі, а тому є об`єктами спільної сумісної власності подружжя, відтак наявні підстави для їх поділу.
В частині поділу між сторонами земельної ділянки суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Згідно з Державним актом від 21.12.2007, виданим на підставі пункту 4.2 рішення Микуличинської сільської ради Яремчанської міської ради Івано-Франківської області від 12.10.2007 року № 111-14/2007, ОСОБА_3 є власницею земельної ділянки, площею 0,1465 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 2611091501:10:007:0174, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 .
Таким чином, право власності ОСОБА_2 («Шендеровська» - прізвище до шлюбу) оформила на вказану земельну ділянку у 2007 році, тобто у період до шлюбу.
Статтею 89 ЗК України передбачено, що земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам, якщо інше не встановлено законом. У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки: а) подружжя; б) членів фермерського господарства, якщо інше не передбачено угодою між ними; в) співвласників жилого будинку; г) співвласників багатоквартирного будинку. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом . Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.
Як визначено статтею 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.
Викладене свідчить про те, що земельна ділянка одержана відповідачкою у період до шлюбу є її власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі.
Разом з цим, відповідно до частини першої статті 377 Цивільного кодексу України до особи, яка набула право власності на житловий будинок переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій він розміщений, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).
Такі самі норми містяться в статті 120 Земельного Кодексу України, якою передбачено, що до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщену на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.
Відповідно пункту 18-2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» відповідно до положень статей 81, 116 ЗК України окрема земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а неспільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду.
Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статей 120 ЗК, 377 ЦК.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення порядку набуття прав на землю» № 1702-VI від 05.11.2009, були внесені зміни і до статті 120 ЗК України, частина перша якої передбачає, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користування іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.
Частиною четвертою цієї ж статті передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами, право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.
Вказані норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.
За змістом частини першої та частини другої статті 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.
Частиною першою статті 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Таким чином, частки майна дружини та чоловіка при поділі майна, що є їх спільною сумісною власністю, є рівними.
Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК (п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»).
За змістом статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.
Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що побудовані сторонами в період шлюбу об`єкти нерухомості – три житлові будинки є спільною сумісною власністю подружжя, доказів про наявність підстав для відступлення від засад рівності часток подружжя стороною відповідача не надано, а тому суд дійшов висновку про їхній поділ між сторонами, виходячи із правил рівності часток подружжя в спільному майні, тобто по 1/2 частині кожен будинок.
Крім того, враховуючи те, що на спірній земельній ділянці, яка не є спільною сумісною власністю подружжя, було збудовано об`єкти нерухомості, право спільної сумісної власності на які виникає в обох з подружжя, а тому суд вважає, що і на земельну ділянку виникає право власності у обох сторін, відповідно.
Статтею 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Враховуючи вищевикладене, а також з метою належного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги, застосувавши до спірних правовідносин вищезазначену норму, визначивши спосіб захисту, який не суперечить закону, та визнати об`єкти нерухомості – три житлові будинки - спільним сумісним майном позивача та відповідачки, та з огляду на те, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, та інше не встановлено домовленістю між ними, а відтак за позивачкою та відповідачем в порядку поділу спільного сумісного майна слід визнати право власності на зазначені об`єкти нерухомості, в тому числі і на земельну ділянку для обслуговування житлових будинків в рівних частинах.
На підставі викладеного, та керуючись статтями 5, 10, 81, 141, 258-259, 265, 268, 270, 354 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя – задовольнити.
Визнати спільним сумісним майном ОСОБА_1 та ОСОБА_2 :
житловий будинок, загальною площею 129,3 кв. м, який розташований за адресою АДРЕСА_1 ;
житловий будинок, загальною площею 42,3 кв. м, який розташований за адресою АДРЕСА_1 ;
житловий будинок, загальною площею 185,1 кв.м, який розташований за адресою АДРЕСА_1 ;

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя, визнати за ОСОБА_1 право власності на:
частину житлового будинку, загальною площею 129,3 кв. м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; 
частину житлового будинку, загальною площею 42,3 кв. м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;
частину житлового будинку, загальною площею 185,1 кв.м, який розташований за адресою АДРЕСА_1 .
В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на частину земельної ділянки, площею 0,1465 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 2611091501:10:007:0174, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 .
В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя, визнати за ОСОБА_2 право власності на:
частину житлового будинку, загальною площею 129,3 кв. м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; 
частину житлового будинку, загальною площею 42,3 кв. м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;
частину житлового будинку, загальною площею 185,1 кв.м, який розташований за адресою АДРЕСА_1 .

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_2 право власності на частину земельної ділянки, площею 0,1465 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 2611091501:10:007:0174, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 .
Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи, а також особами, що не брали участі у справі (якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки) - повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення; учасником справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - з дня отримання копії повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі його пропуску й з інших поважних причин.
Законної сили рішення суду набирає після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
В разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повні ім`я сторін:
Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ;
Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя:        Марія ОСТАП`ЮК