Справа № 449/232/25 

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.04.2026 	м.Перемишляни	

Перемишлянський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 
за участю
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
представника потарпілого ОСОБА_6 

розглянувши у відкритому судовому засіданні (в режимі відеоконференції) в залі суду в м. Перемишляни кримінальне провадження внесене до ЄРДР №12023141450000198 від 07.09.2023р. щодо 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Львів, громадянин України, раніше не судимий, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,
який обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 191 КК України 

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді директора комунального некомерційного підприємства «Бібрська міська лікарня» Бібрської міської ради Львівського району Львівської області (ЄДРПОУ 43877579) та виконуючи адміністративно-господарські функції (тобто, відповідно до ст.18 КК України, він є службовою особою), здійснив привласнення чужого майна, а саме: грошових коштів та ноутбука марки HP Probook 450 G7 (6YY28AV_V23), які перебували у його віданні та яке було ввірене особі, та належали Бібрській міській раді Львівського району Львівської області (далі – Бібрська міська рада) та «Національній службі здоров`я України» в особі КНП «Бібрська міська лікарня», якими в подальшому розпорядився на власний розсуд, чим завдав матеріальної шкоди Бібрській міській раді Львівського району Львівської області та «Національній службі здоров`я України» в особі КНП «Бібрська міська лікарня», за наступних обставин:
- в січні 2023 року та в липні 2023 року, ОСОБА_4 , маючи умисел на привласнення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, зловживаючи своїм службовим становищем, усвідомлюючи відсутність у нього повноважень, визначених Посадовою інструкцією, п. 16 Контракту та п. 20 Положенням про преміювання, всупереч п.п.1.6, 5.11 Спільного наказу, знаходячись у приміщенні у приміщенні КНП “Бібрська міська лікарня”, що за адресою: м,Бібрка, вул.В.Стуса, буд.41, надав розпорядження бухгалтерії на виплату матеріальної допомоги на оздоровлення в сумі по 20000 гривень за січень 2023 року та липень 2023 року, без розпорядчого документу (наказу, розпорядження) на відпустку директора лікарні та надання йому матеріальної допомоги, та на підставі якого ОСОБА_4 було незаконно нараховано та виплачено грошові кошти в сумі 40000 гривень, які останній привласнив та розпорядився на власний розсуд, чим завдав «Національній службі здоров`я України» в особі КНП «Бібрська міська лікарня» Бібрської міської ради матеріальних збитків на вказану суму.
- на підставі власних наказів, собі як лікарю-торакальному хірургу приймально-діагностичного відділення — ОСОБА_4 , було незаконно здійснено нарахування та виплата місячних премій в період з березня 2023 року по липень 2023 року включно, а саме в березні – 5869,57 грн.; в квітні – 6000 грн.; в травні – 6000 грн.; в червні – 10000 грн. та в липні - 10000 грн., на загальну суму 37869,57 гривень, які останній повторно привласнив та розпорядився на власний розсуд, чим завдав «Національній службі здоров`я України» в особі КНП «Бібрська міська лікарня» Бібрської міської ради матеріальних збитків на вказану суму. 
- в період часу з березня 2023 року по квітень 2024 року, продовжуючи свій злочинний умисел на привласнення ввіреного йому майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, зловживаючи своїм службовим становищем, усвідомлюючи протиправність своїх дій, перебуваючи у приміщенні КНП “Бібрська міська лікарня” Бібрської міської ради, що за адресою: м,Бібрка, вул.В.Стуса, буд.41, привласнив та в подальшому розпорядився на власний розсуд ноутбуком HP Probook 450 G7 (6YY28AV_V23)+3y waranty from Komel, який було безкоштовно отримано КНП “Бібрська міська лікарня” Бібрської міської ради від ТОВ “ІТ-ТЕХНОРЕСУРС”, згідно накладної № 201 від 10.03.2023 вартістю 20290 грн., чим завдав в КНП «Бібрська міська лікарня» Бібрської міської ради матеріальних збитків на вказану суму.

З огляду на вищевикладене, дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч.4 ст.191 КК України, як: привласнення чужого майна, яке було ввірене особі чи перебувало в її віданні, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем та у привласненні чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому повторно
29.04.2026 року до суду поступила угода про визнання винуватості, укладена 28.04.2026р. між прокурором Перемишлянського відділу Пустомитівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисника – адвоката ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст. ст. 468, 469, 470, 472 КПК України.
Так із змісту даної угоди встановлено, що ОСОБА_4 повністю визнає свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191 КК України, а саме у привласненні чужого майна, яке було ввірене особі чи перебувало в її віданні, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем та у привласненні чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому повторно, повністю визнає наведені в обвинувальному акті обставини вчинення цього злочину.
В угоді враховано: максимальне сприяння обвинуваченого у проведені судового розгляду кримінального провадження; тяжкість злочину; наявність суспільного інтересу у швидкому судовому розгляді справи; врахування особи обвинуваченого (позитивна характеристика за місцем проживання, відсутність судимостей, пенсійний вік); наявність обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 передбачені ст. 66 КК України ( щире каяття та добровільне відшкодування завданого ОСОБА_4 збитку в сумі 98159,57 грн.) та відсутність обставин, які б обтяжували покарання; намір перерахувати ОСОБА_4 кошти на ЗСУ в сумі 150000 грн.
У кримінальному провадженні потерпіла сторона надала письмову згоду прокурору на укладення угоди про визнання винуватості.
Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_4 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191 КК України – у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права обіймати постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, на строк 3 роки;
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 75 КК України, у кримінальних провадженнях щодо корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про визнання винуватості, якщо сторонами угоди узгоджено звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на строк не більше восьми років або іншого більш м`якого покарання, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Крім цього, сторонами досягли згоди, щодо можливості застосування положень п. 2 ч. 2 ст. 75 України, звільнення із випробуванням обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування основного покарання у виді позбавлення поволі, поклавши на нього обов`язки передбачені ст. 76 КК України
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримавши угоду, повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України та пояснив, що він повністю розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, який буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом, відтак просить затвердити угоду.
Також зазначив, що усвідомлює, що наслідком укладання та затвердження цієї угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених абзацом 1 і 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а саме права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він зможе допитувати свідків обвинувачення, подавати клопотання про виклик свідків і подавати докази, що свідчать на його користь.
Крім того, наслідком укладання та затвердження цієї угоди є обмеження права ОСОБА_4 на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 цього Кодексу, які полягають у тому, що він зможе оскаржити вирок виключно з підстав призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без згоди засудженого на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч. 4-7 статті 474 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 розуміє, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку, наслідком якого буде новий судовий розгляд кримінального провадження в загальним порядку або направлення матеріалів провадження для завершення досудового розслідування в загальному порядку.
ОСОБА_4 розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 також підтримав угоду про визнання винуватості ОСОБА_4 та просив таку затвердити.
Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні просить затвердити угоду.
Суду також були надані квитанції про відшкодування заподіяної злочингм шкоди та перерахування 150000,00 грн. на підтримку ЗСУ (НБУ).
З огляду на відшкодування обвинуваченим заподіяної шкоди, цивільний позов (який стосується цієї ж суми відшкодування) слід залишити без розгляду у зв`язку з відсутністю предмету спору.
Заслухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення повністю доведена та його дії вірно кваліфіковано за ч.4 ст.191 КК України.
Відтак суд вважає, що слід затвердити угоду про визнання винуватості між сторонами кримінального провадження з тих підстав, що така відповідає вимогам ст. 472 КПК України, обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України, учасники судового провадження просять таку угоду затвердити, узгоджена сторонами міра покарання відповідає санкції ч.4 ст.191 КК України, тяжкості вчиненого злочину, особі обвинуваченого, та укладення даної угоди між сторонами кримінального провадження було добровільним.
Підстав для відмови у затвердженні укладеної між сторонами угоди про визнання винуватості суд не вбачає.
Окрім того, на момент винесення вироку, обвинувачений фактично виконав умови даної угоди. 
Керуючись ст.ст. 393, 424, 472, 474, 475 КПК України, суд  

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 28 квітня 2026 року, укладену між прокурором Прокурор Перемишлянського відділу Пустомитівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисника – адвоката ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні провадження внесено до ЄРДР №12023141450000198 від 07.09.2023р. 
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.191 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права обіймати постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, на строк 3 роки.
На підставі п. 2 ч. 2 ст. 75 України, звільнити ОСОБА_4 від відбуття основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком тривалістю один рік.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:
- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи (за наявності).
Цивільний позов залишити без розгляду.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Перемишлянського районного суду Львівської області від 11.02.2024 р., на: частину квартири яка перебуває у приватній спільній сумісній власності, частка власності 1/1, за адресою АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна — 5693777) та автомобіль марки «Honda CR-V», р.н. НОМЕР_1 , 2015 року випуску, - скасувати.
Стягнути з ОСОБА_4 витрати на проведення експертиз у сумі 9550,80 грн. та 9087,36 грн.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду, через Перемишлянський районний суд Львівської області з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України:
1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;
2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді. 

Суддя 	ОСОБА_1