Справа № 393/770/25 
пров. 2/393/111/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 травня 2026 року селище Кам`янець
Новгородківський районний суд Кіровоградської області
в складі головуючого судді Добрострой О.С.,
за участі секретаря судового засідання Хильченка М.І.,
представника відповідача Лісовської О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні дистанційно у режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ''Укр Кредит Фінанс'' до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:
Представник позивача Тертиця Т.В. звернувся до суду із вищевказаним позовом та просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №1499-7674 від 19.01.2025р. у розмірі 78 176,68 грн. Позов мотивований тим, що 19.01.2025р. між сторонами укладено кредитний договір №1499-7674 (далі – договір), відповідно до якого сума кредиту 21 600 грн, строк кредитування 300 днів, базовий період 14 днів, комісія за видачу кредиту 20% від суми кредиту, стандартна процентна ставка 1% в день, знижена процентна ставка 0,90 % в день. 15.02.2025р. між сторонами укладено додаткову угоду до договору про відкриття кредитної лінії №1499-7674 продукту ''НА ВСЕ'', відповідно до якої кредитодавець зобов`язується надати позичальнику у кредит додаткові грошові кошти в сумі 7 900 грн. 28.03.2025р. між сторонами укладено додаткову угоду до договору про відкриття кредитної лінії №1499-7674 продукту ''Добір На Все'', відповідно до якої кредитодавець зобов`язується надати позичальнику у кредит додаткові грошові кошти в сумі 3 400 грн. Позивач взятті на себе зобов`язання виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредитні кошти на умовах договору та вказаних додаткових угод до договору. Відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконав, а тому станом на 21.10.2025р. має заборгованість у розмірі 78 176,68 грн, з яких – 23 899,70 грн заборгованість за кредитом, 38 695,65 грн заборгованість за нарахованими процентами, 15 581,33 грн заборгованість за процентами річних на підставі ст.625 ЦК України.
Ухвалою суду від 17.12.2025р. відкрито спрощене позовне провадження у справі.
11.02.2026р. відповідач надала до суду відзив, в якому просить відмовити у позові. Відзив мотивований тим, що суми комісії в розмірі 4320 грн та 647,46 грн нараховані неправомірно, оскільки надання кредиту це обов`язок кредитора за договором. Також зазначає, що позивач неправомірно затягував дати списання коштів та розбивав суми платежів для того, щоб нараховувати відсотки. Крім того, згідно п.4.12 договору денна процентна ставка на дату укладання договору становить 0,946 %, тоді як в пункті 4.6 договору позивач зазначає про стандартну процентну ставку в розмірі 1%. Також, відповідно до п.10.2 договору позивачем встановлена знижена процентна ставка за користування кредитом в розмірі 0,90% Вважає, що такі умови договору суперечать один одному, позивач на власний розсуд змінює відсоткові ставки з 0,9 % на 1 %, при цьому ще і застосовує додаткові і незрозумілі відсотки. З 25.04.2025р. по 21.10.2025р. позивач до суми заборгованості застосовував процентну ставку 1% та кожного дня нараховував 1% від суми заборгованості, вказуючи це як суму річних відсотків, що передбачена ст.625 ЦК України, що суперечить правилам нарахування відсотків. При цьому, у період дії в Україні воєнного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором позичальник звільняється від відповідальності визначеної ст.625 ЦК України. Також зазначає, що вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищеними, не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду
справи повідомлявся належним чином. У матеріалах справи є клопотання представника позивача Тертиці Т.В., в якому він просить суд розглянути справу за його відсутності, позов підтримує.
Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні просила суд відмовити в позові з урахуванням доводів, які наведенні у відзиві.
Суд, заслухавши пояснення представника відповідача ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, з`ясував наступне. 
Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно з ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Відповідно до ч.2 ст.639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Згідно з п.5 ч.1 ст.3 Закону України ''Про електронну комерцію'' електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч.1, 3, 4, 5 ст.11 Закону України ''Про електронну комерцію'' пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Відповідно до п.6,12 ч.1 ст.3 Закону України ''Про електронну комерцію'' електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Згідно з ч.12 ст.11 Закону України ''Про електронну комерцію'' електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Положеннями ст.12 Закону України ''Про електронну комерцію'' визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України ''Про електронний цифровий підпис'', за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно з ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей.
Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно з ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
Правилами відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) продукту ''НА ВСЕ'', затвердженими наказом директора ТОВ ''Укр Кредит Фінанс'' №113-П від 31.10.2024р., встановлено правила надання кредиту, процес надання кредиту, порядок укладання договору, правила нарахування процентів за користування кредитом та погашення заборгованості та ін.
19.01.2025р. між сторонами укладено договір про відкриття кредитної лінії №1499-7674 продукту ''НА ВСЕ'', відповідно до якого сума кредиту 21 600 грн, дата надання кредиту 19.01.2025р., базовий період 14 календарних днів, стандартна процентна ставка 1,00% за кожен день користування кредитом, комісія за видачу кредиту 20,00 % від суми виданого кредиту, строк кредитування 300 календарних днів, знижена процентна ставка 0,90%. Крім того, реальна річна процентна ставка становить 5 835,45 %, орієнтовна загальна вартість складає 82 901,23 грн, денна процентна ставка 0,946%. Кредит надається позичальнику шляхом безготівкового переказу грошової суми на банківський рахунок позичальника шляхом використання вказаних ним реквізитів електронного платіжного засобу. Номер особистого електронного платіжного засобу позичальника НОМЕР_1 .
19.01.2025р. позивач на банківський рахунок відповідача 516874*41 перерахував кредитні кошти в сумі 21 600 грн, що підтверджується копією квитанції.
15.02.2025р. між сторонами укладено додаткову угоду до договору про відкриття кредитної лінії №1499-7674 продукту ''НА ВСЕ'', відповідно до якої кредитодавець зобов`язується надати позичальнику у кредит додаткові грошові кошти в сумі 7 900 грн. Після надання кредитодавцем позичальнику у кредит додаткових грошових коштів позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю суму грошових коштів в розмірі 29 500 грн., яка складається з суми заборгованості за отриманим кредитом та суми додаткових грошових коштів, наданих позичальнику у кредит на підставі цієї додаткової угоди. Позичальник зобов`язується повернути суму кредиту у строк, що становить 300 календарних днів з моменту укладення цієї додаткової угоди, та на умовах, викладених у договорі, з урахуванням положень цієї додаткової угоди, сплатити проценти за користування вказаними грошовими коштами у розмірі та на умовах, передбачених додатковою угодою, а також сплатити комісію за видачу додаткових грошових коштів у кредит. Крім того, позичальник підтверджує наявність власного зобов`язання перед кредитодавцем сплатити несплачені проценти та несплачену комісію (у випадку їх наявності) у строки та на умовах, викладених у договорі. Комісія за видачу додаткових грошових коштів у Кредит становить 0 %. Сторони домовились продовжити строк кредитування на 27 днів, встановивши, що після укладення цієї додаткової угоди строк кредитування з урахуванням його продовження складає з моменту укладення додаткової угоди до його закінчення 300 календарних днів. З урахуванням цього загальний строк кредитування за договором становить 327 днів, а строк дії договору визначається у порядку, передбаченому договором. Ця додаткова угода є невід`ємною частиною договору. Номер особистого електронного платіжного засобу позичальника НОМЕР_1 .
15.02.2025р. позивач на банківський рахунок відповідача НОМЕР_1 перерахував кредитні кошти в сумі 7 900 грн, що підтверджується копією довідки ТОВ ''ФК'' Контрактовий дім'' від 30.10.2025р.
28.03.2025р. між сторонами укладено додаткову угоду до договору про відкриття кредитної лінії №1499-7674 продукту ''Добір На Все'', відповідно до якої кредитодавець зобов`язується надати позичальнику у кредит додаткові грошові кошти в сумі 3 400 грн. Після надання кредитодавцем позичальнику у кредит додаткових грошових коштів позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю суму грошових коштів в розмірі 29 428,38 грн, яка складається з суми заборгованості за отриманим кредитом та суми додаткових грошових коштів, наданих позичальнику у кредит на підставі цієї додаткової угоди. Позичальник зобов`язується повернути суму кредиту у строк, що становить 300 календарних днів з моменту укладення цієї додаткової угоди, та на умовах, викладених у договорі, з урахуванням положень цієї додаткової угоди, сплатити проценти за користування вказаними грошовими коштами у розмірі та на умовах, передбачених Додатковою угодою, а також сплатити комісію за видачу додаткових грошових коштів у кредит. Крім того, Позичальник підтверджує наявність власного зобов`язання перед кредитодавцем сплатити несплачені проценти та несплачену комісію (у випадку їх наявності) у строки та на умовах, викладених у договорі. Комісія за видачу додаткових грошових коштів у Кредит становить 0 %. Сторони домовились продовжити строк кредитування на 41 день, встановивши, що після укладення цієї додаткової угоди строк кредитування з урахуванням його продовження складає з моменту укладення додаткової угоди до його закінчення 300 календарних днів. З урахуванням цього загальний строк кредитування за договором становить 368 днів, а строк дії договору визначається у порядку, передбаченому договором. Ця додаткова угода є невід`ємною частиною договору. Номер особистого електронного платіжного засобу позичальника НОМЕР_2 .
28.03.2025р. позивач на банківський рахунок відповідача НОМЕР_2 перерахував кредитні кошти в сумі 3 400 грн, що підтверджується копією довідки ТОВ ''ФК'' Контрактовий дім'' від 30.10.2025р.
З копії довідки ТОВ ''Укр Кредит Фінанс'' про видачу коштів слідує, що 19.01.2025р. на картковий рахунок НОМЕР_1 перераховано 21 600 грн, 15.02.2025р. на картковий рахунок НОМЕР_1 перераховано 7 900 грн, 28.03.2025р. на картковий рахунок НОМЕР_2 перераховано 3 400 грн.
У позовній заяві представник позивача зазначає, що відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконував, а тому має кредитну заборгованість у розмірі 78 176,68 грн, з яких – 23 899,70 грн заборгованість за кредитом, 38 695,65 грн заборгованість за нарахованими процентами, 15 581,33 грн заборгованість за процентами річних на підставі ст.625 ЦК України.
Суд відзначає, що у спорах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме - надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором (постанови Верховного Суду від 21 лютого 2024 року у справі № 415/160/17, від 20 листопада 2024 року у справі №243/7840/15).
Позивач надав до суду докази надання кредитних коштів відповідачу, а саме договір про відкриття кредитної лінії, додаткові угоди до договору, довідку про перерахування кредитних коштів, а також розрахунок заборгованості.
Наданий позивачем розрахунок заборгованості містить відомості, що відображають, зокрема дату отримання кредитних коштів, розмір отриманого кредиту, суму погашеного кредиту, залишок заборгованості.
Отже, надані позивачем докази у їх сукупності підтверджують факт виникнення кредитних зобов`язань у відповідача за вказаними кредитним договором та додатковими угодами до нього.
Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У постанові від 26 вересня 2018 року у справі №159/2146/15-ц Верховний Суд зазначив, що, встановивши факт існування між сторонами не виконаних позичальником кредитних зобов`язань, суд у будь-якому разі має стягнути ту суму, яка була доведена і щодо якої у суду не має сумніву, оскільки за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Таким чином, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача 23 899,70 грн заборгованості за тілом кредиту підлягає задоволенню, так як вказана сума доведена належними доказами і щодо неї у суду не має сумніву.
Щодо доводів відповідача про нарахування позивачем процентів річних на підставі ст.625 ЦК України, у період дії в Україні воєнного стану, то суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що відповідач порушила зобов`язання за кредитним договором, а тому у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення трьох процентів річних відповідно до ст. 625 ЦК України.
Так, ч.2 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Проте, відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Так, з 24.02.2022р. відповідно до Закону України ''Про правовий режим воєнного стану'' указом Президента України № 64/2022 24.02.2022р. в Україні введено воєнний стан, термін якого продовжено з 05 години 30 хвилин 3 лютого 2026 року строком на 90 діб.
Таким чином, відповідач звільнений від сплати трьох процентів річних від простроченої суми після 24.02.2022р., а тому позов в частині стягнення з відповідача 15 581,33 грн заборгованості за процентами річних на підставі ст.625 ЦК України задоволенню не підлягає.
Щодо доводів відповідача про нарахування непропорційно великої суми відсотків.
Згідно з ч.1,2 ст.18 Закону України ''Про захист прав споживачів'' продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.
Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.
За правилами ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною 2 статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Як вбачається з матеріалів справи, за 19.01.2025р. між сторонами укладено договір про відкриття кредитної лінії №1499-7674 продукту ''НА ВСЕ'', відповідно до якого відповідач у кредит отримав кошти у розмірі 21 600 грн.
15.02.2025р. між сторонами укладено додаткову угоду до договору про відкриття кредитної лінії №1499-7674 продукту ''НА ВСЕ'', відповідно до якої відповідач у кредит отримав додаткові грошові кошти в сумі 7 900 грн.
28.03.2025р. між сторонами укладено додаткову угоду до договору про відкриття кредитної лінії №1499-7674 продукту ''Добір На Все'', відповідно до якої відповідач у кредит отримав у кредит додаткові грошові кошти в сумі 3 400 грн.
Відповідно до розрахунку заборгованості, складеного позивачем, відповідач має заборгованість за договором.
При цьому, відповідач на виконання умов договору сплатив - 01.02.2025 р. 4 557, 87 грн, 28.02.2025р. 5 000 грн, 02.03.2025р. 5 000 грн, 03.03.2025р. 1229,51 грн, 14.03.2025р. 5466,18 грн, 10.04.2025р. 6753,15 грн, 24.05.2025р. 5 000 грн, 28.05.2025р. 10000 грн.
Разом з тим, щодо розміру заявлених до стягнення з відповідача процентів суд зазначає, що відповідно до п.5 ч.3 ст.18 Закону України ''Про захист прав споживачів'' несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.
З огляду на приписи ч.3 ст.42 Конституції України, участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем непропорційно великих відсотків за прострочення повернення кредиту.
Це узгоджується з положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 09 квітня 1985 року №39/248 ''Керівні принципи для захисту інтересів споживачів'', в якій зазначено наступне: визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах. Споживачі мають бути захищені від таких зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав у контрактах та незаконні умови кредитування продавцями.
Межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (абзац 3 підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року №15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг).
Окрім цього, як зазначено в рішенні Конституційного суду України від 11 липня 2013 року, №7-рп/2013, у випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині 3 статті 509 та частинах 1-2 статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.
У цьому рішенні Конституційний Суд України дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обов`язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов`язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема, щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов`язань позичальниками - фізичними особами. Такого ж самого правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 07 жовтня 2020 року у справі №132/1006/19 провадження №61-1602св20.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №902/417/18 зазначено, що якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. З урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання. 
Суд вважає, що встановлений сторонами договору розмір відсотків є несправедливим у розумінні ст.18 Закону України ''Про захист прав споживачів'', суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг. Тому, на думку суду, розмір нарахованих відсотків має бути зменшений до суми 23 899,70 грн, тобто до розміру заборгованості за тілом кредиту, а тому позов у цій частині підлягає частковому задоволенню.
Щодо доводів відповідача про неправомірне нарахування комісії за видачу кредиту.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Відповідно до частини 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
На виконання вимог, у тому числі пункту 4 частини 1 статті 1 та частини 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). 
Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 13 липня 2022 у справі №496/3134/19 дійшла висновку, що Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.
Суд враховує, що відповідно до п.4.7 кредитного договору плата за видачу кредиту передбачена у формі процентів за користування кредитом та комісії за видачу кредиту, яка становить 20 % від суми виданого кредиту (п.4.7 договору). 
Відповідно до п.4.11 договору орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення цього договору (за весь строк кредитування) включає в себе суму кредиту, комісію за видачу кредиту (якщо п.4.7 цього договору передбачає сплату комісії та видачу кредиту) та проценти за користування кредитом. 
У п.4.5 кредитного договору зазначено, що сплату процентів за користування кредитом та комісії за видачу кредиту (якщо п.4.7 цього договору передбачає сплату комісії та видачу кредиту) позичальник зобов`язаний здійснювати у визначені графіком платежів за договором за зниженою ставкою (який є додатком 3 до цього договору) дати, які є останніми днями відповідних базових періодів.
Суд також відзначає, що обов`язок сплати одноразової комісії за видачу кредиту визначено також у Правилах відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) продукту «На все», затверджених наказом директора ТОВ «Укр Кредит Фінанс» 31.10.2024 року №113-П, які відповідно до п.12.1 кредитного договору разом з цим договором складають єдиний договір.
Так, у п.1.1 договору та у п.п.14 п.2 Правил зазначено, що комісія за видачу кредиту - грошові кошти, які позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю в якості однієї (першої) з двох складових оплати за надання та користування кредитом. Комісія за видачу кредиту нараховується одноразово при видачі кредиту в дату видачі кредиту, якщо умовами договору передбачено сплату комісії за видачу кредиту.
Згідно з п.6.4 Правил комісія за видачу кредиту не є платою за додаткові послуги кредитодавця або окремою платою за таку дію кредитодавця як переказ (видача) коштів позичальнику. 
Отже, умови кредитного договору, якими передбачено сплату комісії за видачу кредиту, відповідають вимогам чинного Закону України «Про споживче кредитування», Правилам розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, затвердженим постановою правління Національного банку України від 08 червня 2017 року №49, Правилам відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) продукту «На все», затверджених наказом директора ТОВ «Укр Кредит Фінанс» 31.10.2024 року №113-П.
Підписанням кредитного договору №1499-7674 від 19.01.2025р. без будь-яких застережень відповідач підтвердив, що він обізнаний та погодився з усіма умовами договору.
Відповідно до вимог статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
З позовом про визнання недійсним договору про відкриття кредитної лінії №1499-7674 від 19.01.2025р. відповідач не зверталася. А тому відсутні підстави вважати, що комісія за видачу кредиту нарахована неправомірно.
Щодо інших доводів відповідача.
Відповідно до частини 1 статті 19 Закону України «Про споживче кредитування» у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором про споживчий кредит у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості: 1) у першу чергу сплачуються прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; 2) у другу чергу сплачуються сума кредиту та проценти за користування кредитом; 3) у третю чергу сплачуються неустойка та інші платежі відповідно до договору про споживчий кредит.
Відповідно до частини 1 статті 534 ЦК України у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу.
Посилання відповідача на затягування дати списання коштів та на порушення черговості зарахування коштів на погашення простроченого тіла кредиту та процентів суд до уваги не приймає, оскільки згідно розрахунку заборгованості, складеного позивачем станом на 21.10.2025р., встановлено, що сплачені відповідачем кошти було враховано при складенні цього розрахунку. Вищезазначені кошти було спрямовано на сплату відсотків за користування кредитом відповідно до узгодженого сторонами розміру.
Тобто, розрахунок заборгованості, проведений позивачем, слід визнати правильним та таким, що відповідає умовам кредитного договору та фактично сплаченим відповідачем коштам.
Крім того, погодження між сторонами в договорі кредиту різних процентних ставок, зокрема, денної в розмірі 0,946 % на день, а також стандартної в розмірі 1% за кожен день користування кредитом, не свідчить про суперечливість умов договору.
Так, згідно п.4.14 договору обчислення денної процентної ставки, орієнтовної реальної річної процентної ставки, загальних витрат та орієнтовної загальної вартості кредиту є репрезентативними та базуються на обраних позичальником умовах кредитування, зазначених в цьому договорі, і на припущенні, що цей договір залишатиметься дійсним протягом погодженого строку, а кредитодавець і позичальник виконають свої обов`язки належним чином на умовах та у строки, визначені в цьому договорі.
Як встановлено судом відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконав, крім цього, розрахунок заборгованості був здійснений згідно визначеної договором зниженої процентної ставки та стандартної процентної ставки. Обидві процентні ставки визначено сторонами в договорі як плату за користування коштами в межах строку кредитування, а тому позивач мав право нараховувати відсотки у межах вказаних процентних ставок.
Таким чином, аналізуючи вищезазначені норми права та оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме – в частині стягнення з відповідача на користь позивача - 23 899,70 грн заборгованості за кредитом та 23 899,70 грн заборгованості за нарахованими процентами. В решті позовних вимог позов задоволенню не підлягає.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 481,12 грн, тобто пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.12, 13, 81, 141, 258– 268, 272 ЦПК України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю ''Укр Кредит Фінанс'' до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (останнє відоме зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ''Укр Кредит Фінанс'' (місцезнаходження бульвар Лесі Українки, 26 офіс 407, м.Київ, 01133, код ЄДРПОУ 38548598) заборгованість станом на 21.10.2025р. за кредитним договором №1499-7674 від 19.01.2025р. у розмірі 47 799,40 грн (сорок сім тисяч сімсот дев`яносто дев`ять гривень сорок копійок), яка складається з – 23 899,70 грн заборгованості за кредитом, 23 899,70 грн заборгованості за нарахованими процентами.
В решті позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 (останнє відоме зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ''Укр Кредит Фінанс'' (місцезнаходження бульвар Лесі Українки, 26 офіс 407, м.Київ, 01133, код ЄДРПОУ 38548598) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 481,12 грн.
Відомості про учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю ''Укр Кредит Фінанс'' (місцезнаходження бульвар Лесі Українки, 26 офіс 407, м.Київ, 01133, код ЄДРПОУ 38548598).
Відповідач: ОСОБА_1 (останнє відоме зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).
Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Кропивницького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне судове рішення складено 11.05.2026р.

Суддя О.С.Добрострой