Справа № 688/3511/25 
Провадження № 2/675/213/2026 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"01" травня 2026 р. Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі головуючої – судді Янішевської О. С., секретаря судового засідання Король К. О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізяславі за правилами спрощеного позовного провадження в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 247 ЦПК України, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
У С Т А Н О В И В: 
29 липня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» (далі ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС») звернулося до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
21 жовтня 2025 року ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області справу було передано за підсудністю до Ізяславського районного суду Хмельницької області.
13 листопада 2025 року справа надійшла до Ізяславського районного суду Хмельницької області. 
14 листопада 2025 року ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області відкрите провадження у вказаній справі за правилами спрощеного позовного провадження.
ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 57937,65 грн, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 03 січня 2024 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 уклали в електронному вигляді договір № 4267175, за умовами якого кредитор зобов`язався надати клієнту грошові кошти в гривнях на умовах строковості, зворотності, платності, а ОСОБА_1 зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту 22500,00 грн, строк кредиту - 360 днів. Позикодавець належним чином виконав свої зобов`язання та перерахував кредитні кошти на платіжну картку № НОМЕР_1 , яку відповідачка вказала особисто під час укладення договору. ОСОБА_1 свої зобов`язання не виконує, грошові кошти не повертає, проценти за користування кредитними коштами не сплачує. 
26 серпня 2024 року був укладений договір факторингу № 26/08/2024, відповідно до якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відступило на користь ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» права вимоги за кредитними договорами, у тому числі за договором № 4267175 від 03 січня 2024 року. Заборгованість відповідачки за вказаним договором становить 57937,65 грн, яка складається з суми заборгованості по кредиту – 22500,00 грн, заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п.1.4 Кредитного договору за ставкою 2,5 % за кожен день користування кредитом (912,5 % річних) за період з 03 січня 2024 року по 26 серпня 2024 року (включно) – 35437,65 грн. 
Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 4267175 від 03 січня 2024 року та судові витрати, які складаються з суми сплаченого при подачі позовної заяви судового збору та суми витрат на правничу допомогу. 
Представник позивача в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з письмовою заявою, в якій просив розглядати справу без його участі, заявлений позов підтримав повністю, не заперечував про винесення заочного рішення. 
Відповідачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Зачепіло З. Я. в судове засідання не з`явилися, до суду подали відзив на позов, в якому просили в задоволені позову відмовити, зменшити витрати на правничу допомогу та стягнути їх в розмірі 3000 грн, розгляд справи проводити у відсутності відповідачки та її представника.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Порядок укладання договорів в електронній формі передбачений Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію».
Зокрема, в ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:- надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;- заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;- вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, про зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Судом встановлено, що 03 січня 2024 року був укладений договір № 4267175 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит в сумі 22500,00 грн строком на 360 днів, шляхом переказу на її платіжну картку № НОМЕР_1 емітовану АТ «А-БАНК» із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % від суми кредиту за кожен день користування (912,5 % річних), які підписані ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що підтверджується копіями відповідного договору та паспорту споживчого кредиту, доданими до матеріалів справи.
На підставі договору про організацію переказу грошових коштів № 03012024-1 від 03 січня 2024 року ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» 03 січня 2024 року перерахувало від ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» на користь ОСОБА_1 на картку № НОМЕР_1 кредитні кошти в сумі 22500,00 грн, про що свідчить повідомлення № 20240828-1024 від 28 серпня 2024 року. 
З відповіді АТ «А-БАНК» № 18252/47-260318/299 від 23 березня 2026 року на виконання ухвали суду про витребування доказів встановлено, що на ім`я  ОСОБА_1 була випущена банківська платіжна картка НОМЕР_1 , на яку 03 січня 2024 року зараховані 22500,00 грн.
ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання за договором позики виконало, надавши відповідачці обумовлену суму кредиту, тоді як відповідачка  ОСОБА_1 свої обов`язки перед ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» не виконала, суму позики та нараховані відсотки за користування кредитом не повернула, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 57937,65 грн, яка складається з суми заборгованості по кредиту – 22500,00 грн, заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п.1.4 Кредитного договору за ставкою 2,5 % за кожен день користування кредитом (912,5 % річних) за період з 03 січня 2024 року по 26 серпня 2024 року (включно) – 35437,65 грн. 
26 серпня 2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» був укладений договір факторингу № 26/08/2024, згідно умов якого до ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 4267175 від 03 січня 2024 року. У відповідності з витягом з Реєстру боржників відповідно до договору факторингу № 26/08/2024 від 26 серпня 2024 року позивач набув право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 4267175 від 03 січня 2024 року у сумі 57937,65 грн, яка складається з суми заборгованості по кредиту – 22500,00 грн, заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п.1.4 Кредитного договору за ставкою 2,5 % за кожен день користування кредитом (912,5 % річних) за період з 03 січня 2024 року по 26 серпня 2024 року (включно) – 35437,65 грн.
Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» за кредитним договором. 
Відповідно до статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно із частинами 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Частина 1 статті 638 ЦК України визначає, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно із якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Як встановив суд із матеріалів справи, 03 січня 2024 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідач  ОСОБА_1 в електронному вигляді уклали договір № 4267175, що свідчить про виникнення між ними кредитних правовідносин, а відтак до цих правовідносин суд застосовує вимоги ст. 509, 1054 ЦК України.
Так, у ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання за договором № 4267175 виконало в повному обсязі, перерахувавши відповідачці на належний їй рахунок кредитні кошти в розмірі 22500,00 грн, що підтверджується описаними вище доказами, тобто факт отримання кредитних коштів знайшов своє підтвердження.
Як вказав суд вище та встановив із розрахунків заборгованостей, на підставі укладеного кредитного договору  ОСОБА_1 , отримавши кредитні кошти 22500,00 грн, не повернула їх, хоча, згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
ОСОБА_1 свої зобов`язання не виконувала, у зв`язку з чим у неї утворилася заборгованість за вказаним кредитним договором. 
Доводи представника  ОСОБА_1 адвоката Зачепіло З. Я. про відсутність належних доказів на підтвердження отримання відповідачкою суми кредиту спростовані відповіддю АТ «А-БАНК» № 18252/47-260318/299 від 23 березня 2026 року на виконання ухвали суду про витребування доказів. 
З урахуванням положень ч. 1 ст. 1048 ЦК України, за якими позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо іншого не встановлено договором або законом, розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором, первісний кредитор нарахував позичальнику відсотки, що передбачені умовами кредитного договору, проти якого подала заперечення представник відповідача адвокат Зачепіло З. Я.
Так, за період із 03 січня 2024 року до 26 серпня 2024 року ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС», що в межах строку кредитування, нарахували на заборгованість ОСОБА_1 проценти із застосуванням відсоткової ставки в розмірі 2,5 % в сумі 35437,65 грн.
Однак суд звертає увагу на те, що Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року, доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Пунктом 2 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» чітко визначено, що дія цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені після дня набрання чинності цим Законом, крім пункту 6 цього розділу, дія якого поширюється на всі договори про споживчий кредит, та пункту 7 цього розділу, дія якого поширюється на всі договори про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, які відповідають викладеним у зазначеному пункті критеріям, пункту 7-1 цього розділу, дія якого поширюється на всі договори про споживчий кредит та договори, передбачені пунктами 1 і 5 частини другої статті 3 цього Закону, які відповідають встановленим у зазначеному пункті критеріям, а також пунктів 8-16 цього розділу, дія яких поширюється на всі договори про споживчий кредит та всі договори, передбачені частиною другою статті 3 цього Закону, предметом забезпечення за якими є або, станом на 24 лютого 2022 року, було майно, яке відповідає ознакам, визначеним пунктом 8 цього розділу.
Таким чином, в договорі № 4267175 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 03 січня 2024 року розмір денної ставки не може перевищувати 1%.
А відтак застосування за період із 03 січня 2024 року до 26 серпня 2024 року щоденної процентної ставки у розмірі 2,50 % суперечить вимогам Закону України «Про споживче кредитування».
Тому, шляхом проведення арифметичних розрахунків та з огляду на вказані вище норми законодавства, зважаючи на період, за який нараховані відсотки з 03 січня 2024 року по 05 березня 2024 року, тобто 63 дні, суд знаходить, що сумою заборгованості за період із 03 січня 2024 року до 26 серпня 2024 року, що в межах строку кредитування, слід вважати 14175,00 грн, із яких:
- 14175,00 грн - нарахованих за період із 03 січня 2024 року до 26 серпня 2024 року (22500,00 грн х 1 % х 63 дні).
Виходячи з наведеного, позовні вимоги в частині стягнення із  ОСОБА_1 заборгованості за нарахованими процентами ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» за 63 календарні дні слід задовольнити частково, на суму 14175,00 грн.
З урахуванням вищезазначеного, суд вважає, що  ОСОБА_1 за кредитним договором № 4267175від 03 січня 2024 рокумає невиконані зобов`язання на загальну суму 36675,00 грн, з яких 22500,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 1.4 Кредитного договору за ставкою 1 % за кожен день користування кредитом за період з 03 січня 2024 року по 26 серпня 2024 року (включно) – 14175,00 грн.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат по справі, суд зазначає наступне.
Статтею 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:
1) на професійну правничу допомогу;
2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;
3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до п. 35 Постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
На підтвердження наявності та суми витрат на правничу допомогу суду надані копії договору про надання юридичних послуг № 02/08/2024 від 02 серпня 2024 року між ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» та адвокатом Руденком Костянтином Васильовичем, згідно умов якого виконавець зобов`язався надати замовнику ряд юридичних послуг, а замовник зобов`язався прийняти такі послуги та оплатити їх з в порядку, в строки та на умовах, визначених цим договором; свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Руденка К. В. серії ПТ № 2412 від 23 жовтня 2018 року; довіреності, виданої ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» від 26 лютого 2024 року; платіжної інструкції № 2066 від 03 березня 2025 року; акту приймання-передачі наданих послуг № 56 від 02 серпня 2024 року та витягу з реєстру № 1 до акту приймання-передачі наданих послуг № 56 від 02 серпня 2024 року. 
Таким чином, позивач на обґрунтування понесених витрат на професійну правничу допомогу у справі подав належні та допустимі докази, що описані вище. Відповідачка заявила клопотання про зменшення розміру судових витрат, про їх неспівмірність з позовними вимогами.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що розмір витрат, понесених позивачем на правничу допомогу, тобто на оплату адвокатських послуг, є доведеним та обґрунтованим з урахуванням обсягу наданих послуг адвокатом та часом, витраченим на їх надання.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При розподілі судових витрат суд враховує пропорційність задоволених вимог. Позов заявлено з ціною 57937,65 грн і задоволено на суму 36675,00 грн, тобто на 63,30% (36675,00х100:57937,65). Таким чином, з  ОСОБА_1 на корить ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» слід стягнути 1533,37 грн (2422,40х63,30%) судового збору та 6330,00 грн (10000,00х63,30%) витрат на правову допомогу.
Керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 92, 95, 133, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, ст. ст. 207, 525, 526, 530, 549, 625, 628, 638, 629, 610, 1048, 1048, 1050, 1054 ЦК України, суд

У Х В А Л И В :
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» (місце знаходження 03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, буд. 4, код ЄДРПОУ 41915308) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт № НОМЕР_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт № НОМЕР_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» (місце знаходження 03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, буд. 4, код ЄДРПОУ 41915308) заборгованість за договором № 4267175 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 03 січня 2024 року в розмірі 36675,00 грн, з яких 22500,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 14175,00 грн - заборгованість за нарахованими процентами; судові витрати у розмірі 1533,37 (одна тисяча п`ятсот тридцять три) грн 37 коп сплаченого при подачі судового збору та 6330 (шість тисяч триста тридцять) грн 00 коп витрат на правову допомогу.
В решті позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на його апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О. С. Янішевська