Справа № 694/1088/25 провадження № 2/694/61/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)

26.05.2026 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області у складі:
головуючого - судді Смовж О.Ю., 
за участі секретаря судового засідання Нікітішиної С.Б.,
позивача ОСОБА_1 , 
представника позивача – адвоката Титаренко Н.Б. (ВКЗ),
розглянувши в порядку загального позовного провадження в приміщенні суду цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 , в інтересах якої діють адвокати Яресько Тарас Віталійович, Титаренко Наталія Борисівна, до ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Єфімік Олена Олександрівна, треті особи - Міністерство оборони України, Звенигородський відділ державної реєстрації актів Цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, ОСОБА_3 , про визнання батьківства,

встановив:
Позивачка ОСОБА_1 через уповноваженого представника - адвоката Яресько Т.В. звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд встановити батьківство ОСОБА_4 щодо дитини –  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; внести зміни до актового запису №16 про народження  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчиненого 23 лютого 2005 року, відділом реєстрації актів цивільного стану Звенигородського районного управління юстиції Черкаської області, а саме: вказати батьком дитини громадянина України - ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ; у відомостях про батька змінити у відповідній графі прізвище з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_4 ».
Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 2000 року по 2006 рік ОСОБА_6 - мати позивачки та ОСОБА_4 - батько позивачки проживали разом, як подружжя без реєстрації шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_6 та ОСОБА_4 народилась донька ОСОБА_7 . У зв`язку із тим, що батьки не перебували в офіційному шлюбі, державна реєстрація народження здійснена в порядку ст.135 Сімейного кодексу України та батьком ОСОБА_1 записаний - ОСОБА_5 . За життя ОСОБА_4 визнавав ОСОБА_1 за рідну доньку, вони підтримували спілкування до смерті ОСОБА_4 . Більше того, ОСОБА_1 постійно приїздила до батьків ОСОБА_4 в село Мизинівка, Черкаської області, щоб допомогти по господарству. Сімейні стосунки були приязні та хороші. З початком війни ОСОБА_4 проходив військову службу у складі військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України та безпосередньо брав участь у бойових діях. ІНФОРМАЦІЯ_3 о 12:30, під час ведення бойових дій в районі населеного пункту Нововознесенське Бериславського району, танк, у якому знаходився ОСОБА_4 , було уражено, після чого сталося займання. Евакуювати тіло загиблого не виявилося можливим. Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 13.12.2022 по справі №694/2214/22 встановлено факт, що громадянин ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Нововознесенське Бериславського району. Представник позивача звернувся із запитом до ГУ НП в Херсонській області щодо наявності ДНК загиблого ОСОБА_4 для проведення експертизи в рамках суду. Проте, 04.04.2024 ГУ НП в Херсонській області надало відповідь, що ДНК померлого ОСОБА_4 у матеріалах справи – відсутнє. Слідчий пояснив, що внаслідок того, що тіло евакуювати з поля бою не виявилось можливим, зразки ДНК не відбиралися. 
Матір померлого ОСОБА_4 – ОСОБА_2 , яка є бабусею заявниці, перестала спілкуватись з онукою після смерті її сина. 
ОСОБА_1 звертається до суду із заявою про встановлення факту батьківства ОСОБА_4 , оскільки вважає свого батька героєм, пишається ним, бажає берегти його пам`ять, як визнана дочка, із внесенням відповідних відомостей до актового запису про народження, а окрім того зазначає, що навчається наразі в Київському національному університеті культури і мистецтв, у зв`язку з чим встановлення факту батьківства дозволить їй вступати до магістратури на бюджетні місця за пільгами, як дитина загиблої (померлої) особи, визначених у частині першій статті 101 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Також вважає, що упродовж життя можуть постати і інші питання, які потребуватимуть встановлення факту батьківства. 
Посилаючись на положення Сімейного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, інших нормативно-правових актів, позивач просить задовольнити позовні вимоги. 
21.04.2025 до Звенигородського районного суду Черкаської області надійшла вищевказана позовна заява. 
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 21.04.2025 справу передано для розгляду судді Смовж О.Ю.
Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області Смовж О.Ю. від 15.05.2025 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання. Визнано обов`язковою явку позивача та відповідача в судові засідання.
18.06.2025 до суду надійшли додаткові пояснення у справі від представника третьої особи - Міністерства оборони України Овода А.П., зокрема у прохальній частині зазначено про розгляд справи без участі представника Міністерства оборони України та прохання врахувати пояснення і прийняти законне судове рішення.
25.06.2025 ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області клопотання представника позивача про призначення у справі судової молекулярно-генетичної експертизи задоволено, призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам (експерту) Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи. Провадження в цивільній справі зупинено на час проведення експертизи до отримання висновку експерта.
08.07.2025 до суду надійшло повідомлення зав. відділення судово-медичної генетичної ідентифікації «Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи» Юрченко О., що за ухвалою суду від 25.06.2025 вирішити питання біологічного походження шляхом дослідження біологічного матеріалу будь-яких біологічних родичів ймовірного біологічного батька та дитини жіночої генетичної статі неможливо, рівно як і встановити біологічну спорідненість між ними, у зв`язку з відсутністю відповідних методик. Ухвалу суду повернуто без виконання.
Ухвалою суду від 11.07.2025 поновлено провадження у справі, призначено судове засідання.
25.08.2025 до суду від представника позивача адвоката Яресько Т.В. надійшла заява про проведення судової молекулярно-генетичної експертизи на рівні дослідження ДНК «баба-онука», проведення якої доручити експертам ТОВ «Мама Папа».
15.09.2025 ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області клопотання представника позивача про призначення у справі судової молекулярно-генетичної експертизи задоволено, призначено у цивільній справі судову молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам ТОВ «Мама Папа». Провадження в цивільній справі зупинено на час проведення судово-генетичної експертизи до отримання висновку експерта.
ОСОБА_1 10.11.2025 з`явилася для відбору біологічних зразків, натомість ОСОБА_2 - не з`явилася до МГЦ «Мама Папа», а тому ухвалу суду повернуто без виконання.
Ухвалою суду від 02.12.2025 поновлено провадження у справі, призначено судове засідання.
Ухвалою суду від 18.02.2026 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду. 
В судовому засіданні 30.04.2026 допитані як свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .
В судове засідання 26.05.2026 з`явилися позивач та її представник, підтримали позов та просили його задовольнити.
Позивачка зазначила, що до 6 років відвідувала батька та бабусю в селі, а батько приходив до неї за місцем проживання. Потім батько пішов служити в АТО. ОСОБА_10 хворіла, потребувала стаціонарного лікування, а баба і дід запрошували пожити в них. Тривалий час проживала з бабусею і дідусем з боку батька, навчалася у м. Звенигородка у школі № 4, а потім у школі № 2. Так було з 7 по 9 клас. Батько періодично приїздив, відносини були родинні, теплі як у батька та доньки. Після закінчення служби почав їздити до Польщі на заробітки, потім до Чехії. Батько пересилав кошти, а баба і дід купували все необхідне, вона допомагала по дому, по городу. Після початку повномасштабної війни, батько пішов служити і постійно присилав кошти, спілкувався з мамою. Згодом, зведена сестра ОСОБА_11 повідомила, що батько спочатку пропав безвісти, а потім надійшли відомості про його героїчну загибель, тіло тата забирала ОСОБА_11 , позивач була присутня на похованні батька. У жовтні 2022 року останній раз була у діда і баби, після чого останні перестали її приймати та спілкуватися, як і сестра ОСОБА_11 . Надалі поїхала на навчання, хотіла перевестися на державний бюджет, тому що мама знов хворіла, грошей на платне навчання немає. Запитавши бабу, чи можна вирішити питання про батьківство, вона сказала, що подумає. Звернувшись знову, отримала чітку відповідь «ні» від баби, вона сказала, що допомагати більше не буде і зв`язку з нею більше не бажає. Після чого звернулася за правовою допомогою до адвоката. 
Від представника третьої особи - Звенигородського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, при розгляді заяви покладаються на розсуд суду.
Судом перевірено адресу реєстрації відповідача, встановлено, що відповідно до даних виконавчого комітету Водяницької сільської ради Звенигородського району Черкаської області за №559 від 07.05.2024, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
За зазначеною адресою відповідачу судом направлялися повістки та повідомлення, копії ухвал. Також судом розміщувалися оголошення про виклик особи, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме.
Судові повістки та листи поверталися до суду врученими із зазначенням «вручено особисто». Відповідачка до суду не з`являлася, клопотань не подавала.
09.01.2026 до суду надійшла заява від адвоката Єфімік О.О. – представника відповідача, про те, що між нею та відповідачкою ОСОБА_2 укладено договір про надання правової допомоги, просить залучити її до справи та надати доступ до матеріалів справи в електронному вигляді. В подальшому адвокат Єфімік О.О. подавала клопотання про проведення засідання за її участі в режимі ВКЗ, однак ухвалами суду у задоволенні клопотань відмовлено за відсутності вільних майданчиків в Святошинському районному суді м. Києва. Необхідність відеоконференцзв`язку саме з приміщення Святошинського районного суду м. Києва обґрунтована представником відповідача тим, що вона не має портативних комп`ютерних пристроїв та телефону, з яких можливо було б взяти участь в судовому засіданні за допомогою власних пристроїв.
Водночас, суд зауважує, що адвокат Єфімік О.О. є адвокатом, має зареєстрований кабінет в підсистемі Електронний суд, під`єднана до нього відповідно до вимог процесуального закону, має можливість слідкувати за рухом справи, подавати заяви та клопотання, якою користувалася з комп`ютерного або іншого пристрою, подавала заяви через Електронний суд, тому мала усі можливості скористатися режимом відеоконференцзв`язку не тільки через Святошинський районний суд м. Києва. 
24.03.2026 надійшло клопотання адвоката Єфімік О.О. про відкладення розгляду справи, оскільки вона перебуває на лікарняному. А 22.05.2026 після відмови у ВКЗ, знову надійшло клопотання адвоката Єфімік О.О. про відкладення розгляду справи, оскільки за її участі призначено судовий розгляд в іншій справі.
Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, на сайті суду розміщено відповідне оголошення про день, час та місце розгляду справи, суд вважає дії адвоката Єфімік О.О. такими, що свідомо направлені на затягування розгляду справи, тому не знаходить підстав для подальшого відкладення розгляду з огляду на важливість предмету позову та поведінки учасників процесу з боку відповідача. При цьому суд зазначає, що судові засідання призначалися у справі 7 разів, справа в цілому розглядалася з квітня 2025 року по травень 2026 року, майже рік, провадження зупинялося у зв`язку з призначенням експертизи, позивач та її уповноважений представник з`являлися в кожне з призначених засідань, відповідачу та її представнику надавалися усі можливості прийняти участь у справі, якими вони не скористалися.
Суд вирішив розглянути справу за відсутності відповідача та її представника та з урахуванням думки позивача та її уповноваженого представника згідно з ч.4 ст.223 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України.
Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов до наступних висновків.
Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 від 23.02.2005, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Звенигородського району Черкаської області, ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис за №16. Батьками дитини записані: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, відповідно до якого Звенигородським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції підтверджено, що в реєстрі міститься запис №16 про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Звенигородського району Черкаської області. Батьками дитини записані ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , запис проведено на підставі частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (за вказівкою матері). 
Шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 офіційно не реєструвався.
Відповідно до рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 13.12.2022 встановлено факт, що громадянин ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Нововознесенське Бериславського району, Херсонської області. 
Відповідно до відповіді від 04.04.2024 від ГУ НП в Херсонській області на адвокатський запит повідомлено, що ДНК померлого ОСОБА_4 у матеріалах справи – відсутнє.
Допитана у судовому засіданні свідок  ОСОБА_6 зазначила, що познайомилася у 1999 році з ОСОБА_12 , стосунки у них були з 2000, жили разом до 2004 року. Він вів себе аморально: крав, пив, виносив речі з хати. У 2004 році поїхали разом до Польщі на заробітки, завагітніла та повернулася додому, а ОСОБА_12 залишився в ОСОБА_13 . ОСОБА_12 дуже ображав, бив, вибивав зуби. Його батьки забирали з пологового будинку, коли народилася ОСОБА_14 . У свідоцтві про народження запис зроблено з моїх слів, бо були не одружені. ОСОБА_12 у Польщі був у місці позбавлення волі, повернувся у 2006 році в Україну. З донькою жили у моєї матері, ОСОБА_12 проживав до 2007 року з нами. Потім він жив окремо, але постійно був у житті ОСОБА_15 . Коли хворіла, то ОСОБА_14 була у батьків ОСОБА_12 . ОСОБА_12 приймав участь у АТО. ОСОБА_15 купив планшет, золоту цепочку, переказував кошти. Коли лежала в Києві у лікарні, то ОСОБА_12 телефонував та запитував чим допомогти, пропонував удочерити ОСОБА_16 . ІНФОРМАЦІЯ_5 прийшло сповіщення, що ОСОБА_12 загинув. Зателефонували ОСОБА_11 , вона заперечувала, а потім підтвердила. Поховання не було, тому що тіла не має, були лиш поминки.
На запитання суду, чому ОСОБА_2 не з`явилася на експертизу, свідок зазначила, що  ОСОБА_11 не хоче ділитися матеріальною допомогою, тому налаштовує відповідачку на негативне відношення до ОСОБА_15 ..
Свідок ОСОБА_8 пояснила, що є знайомою, сусідкою, кумою ОСОБА_6 . До народження ОСОБА_7 , ОСОБА_17 проживав з її матір`ю ОСОБА_18 , ображав її, бив. Він працював у Польщі, ОСОБА_19 приїхала вагітна народжувати ОСОБА_16 . Як ОСОБА_12 брав участь у вихованні не знає, він тільки пиячив та нічого не допомагав. Вважає, що він батько, оскільки ОСОБА_7 схожа на нього.
Свідок  ОСОБА_9 всудовому засіданні пояснила, що є подругою, однокласницею позивачки. Знає з садочка ОСОБА_7 , знайомі, більше спілкувалися з 8 класу. Вона проживала у баби і діда під час навчання. Коли приїжджали до неї в гості, то вона показувала фотографії, там був батько, розповідала, що він ображав маму, тому вони і не живуть разом. Відомо, що загиблий батько надавав ОСОБА_15 допомогу і сприймав її як дочку, спілкувався і з матір`ю, у 2022 році мама ОСОБА_18 говорила з ОСОБА_20 по телефону про допомогу, він обіцяв, що допоможе. Також зазначила, що хоча бабуся і приймала у себе ОСОБА_16 , її відношення до онуків – ОСОБА_7 і ОСОБА_11 зовсім різні на цей час, до ОСОБА_21 – хороше, а до ОСОБА_15 – негативне, мабуть це пов`язано з грошовою допомогою, на яку, як вони вважають, ОСОБА_14 не заслуговує. ОСОБА_14 хотіла теплих відносин, намагалася бути частиною сім`ї, робила все можливе, щоб зберігати відносини з бабусею та іншими родичами, в так було, доки батько був живий, проте коли його не стало, то відносини зіпсувалися. Впевнена у тому, що ОСОБА_14 дочка ОСОБА_4 , оскільки вона завжди називала його у розмовах батьком, у них були теплі стосунки, він її визнавав за дочку.
До матеріалів справи надано фотосвітлини із зображеннями ОСОБА_4 із ОСОБА_22 з дитинства та упродовж зростання дитини, оригінали фото представлені стороною позивача та оглянуті судом безпосередньо в судовому засіданні. 
Виходячи із встановлених в судовому засіданні обставин, суд дійшов до наступного.
Згідно зі статтями 121,125 Сімейного кодексу України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них.
У випадку коли мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду.
Відповідно до положень статей 128,130 СК України заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу.
Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.
Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини, коли запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній.
При розгляді спору щодо встановлення факту батьківства суд має виходити зі змісту ст. 130 СК України, відповідно до якої підставою для встановлення факту батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.
Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про встановлення факту батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ст. 130 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.
Суд критично оцінює поведінку відповідача щодо неявки для проведення призначеної судом експертизи за викликами експерта. 
Відповідно до приписів ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судовчинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом упродовж розгляду справи задоволено клопотання представника позивача про проведення у справі судової молекулярно-генетичної експертизи. Ухвалою суду зобов`язано ОСОБА_2 з`явитися до експертної установи у визначений експертом час з метою відбору необхідних зразків для проведення судової молекулярно-генетичної експертизи.
Вказану ухвалу суду ОСОБА_2 у встановлений судом строк належним чином не виконала, у визначений експертом час з метою відбору необхідних зразків для проведення судової молекулярно-генетичної експертизи не з`явилася, що унеможливлює проведення експертного дослідження та надання експертного висновку.
Відповідно до ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.
Зважаючи на те, що ОСОБА_2 ухилилася від явки до експертів для відбору необхідних зразків, без яких провести експертизу не можливо, суд вважає встановленим факт визнання батьківства і з цих підстав також.
Доказів зворотного суду не надано.
Окрім того судом визнавалася явка відповідачки в судове засідання обов`язковою для з`ясування обставин справи та її відношення до предмету спору, проте відповідач ухвалу суду не виконала, в судові засідання не з`явилася, заяв, клопотань щодо причин неявки не подавала. Таку поведінку суд сприймає як ухилення від надання пояснень, та спробу затягнути розгляд справи. 
Таким чином, надаючи оцінку доводам позивача та зібраним по справі письмовим доказам, суд дійшов висновку що належними та допустимими доказами суду доведено факт батьківства ОСОБА_4 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому заявлені вимоги підлягають задоволенню.
Окрім цього, суд зауважує, що встановлення факту батьківства у даному випадку сприятиме якнайкращим інтересам позивача.
Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.
Відповідно до п.2.16.4. Розділу II вищевказаних Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.
За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження.
Оскільки, суд дійшов висновку про наявність підстав для встановлення батьківства, підлягають задоволенню і вимоги щодо внесення відповідних змін до актового запису про народження дитини.
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відтак з відповідача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 968 грн 44 коп. на користь позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 55,121,125,130,134, 180,181,183,191 СК України, керуючись ст. 76-81, 89, 141, 200, 247, 259, 263-265, 280-282, 293, 319, 430 ЦПК України суд
вирішив:
Позов  ОСОБА_1 , в інтересах якої діють адвокати Яресько Тарас Віталійович, Титаренко Наталія Борисівна, до ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Єфімік Олена Олександрівна, треті особи - Міністерство оборони України, Звенигородський відділ державної реєстрації актів Цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, ОСОБА_3 , про визнання батьківства – задовольнити.
Визнати  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,батьком дитини:
-ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Внести зміни до актового запису № 16 від 23 лютого 2005 року про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчиненого відділом реєстрації актів цивільного стану Звенигородського районного управління юстиції Черкаської області від 23.02.2005, а саме: вказати батьком дитини громадянина України ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ; у відомостях про батька змінити у відповідній графі прізвище з «  ОСОБА_5 » на «  ОСОБА_4 ».
Виконання рішення покласти на Звенигородський відділ державної реєстрації актів Цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.
Стягнути з ОСОБА_2  на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 968 грн 44 коп. 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено 03.06.2026. 

Учасники справи: 
Позивач:  ОСОБА_1  ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 , тел. НОМЕР_4 );
Відповідач:  ОСОБА_2  ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , рнокпп НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_1 , тел. НОМЕР_6 );
треті особи:
- Міністерство оборони України ( код ЄДРПОУ 00034022, адреса: 03168, м.Київ, пр.. Повітряних сил буд.6, тел. 0444544404), 
Звенигородський відділ державної реєстрації актів Цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (код 04061062, адреса: пров. В. Погорілого 1, м. Звенигородка, Черкаська область, 20202, тел. 0474022106, 022100),
ОСОБА_3 , (адреса: АДРЕСА_3 ).

Суддя О.Ю. Смовж